Igen. Donovan őrmesterné.
Penny!
Ne! Ó, istenem!
- Én öltem meg. - Kérlek, ne okold magad ezért!
Nem is. Téged okollak.
Ha szeretnél Stefanről beszélni...
Akkor sem volt neki mondandóm,
és most sem tudnék róla mit mondani.
Csakhogy nem volt még lezárás.
- Nincs is rá szükség. - Nekem van.
Tudnom kell, hogy visszafordítható-e a tabletták hatása.
Nem fordítható vissza.
Vagyis szó szerint
halálra ítélted azt a szegény lányt.
Ez immár az utolsó halandó életed,
mi csupán szeretnénk fogni azt a sámáni életet, és átadni Bonnie-nak.
- Hadd vállalja át más súlyos terhét! - Várjunk csak!
Amikor felébred, olyan lesz, mint én.
Tele gyűlölettel a fajtád iránt.
Bonnie!
Csak szép lassan.
Szia! Hogy érzed magad?
Nem tudom, olyan másnak.
Mivel a halál küszöbén álltál,
ez csak jót jelenthet.
Megmondom mit érzek. Szomjas vagyok és éhes.
- Intézkedem. - Máris hozok vizet.
Köszi!
Hé!
Inkább egy bourbont innék.
Tisztán.
Na, ezt a lányt szeretem.
Halljam!
Akkor mire igyunk?
Egy új életre.
Istenem, Enzo! Ne!
Mi történt?
Semmi sem történik, barátom.
Épp ez a gond.
Bonnie nem ébred fel.
Rayna csúnyán megszívatott.
Elhallgatta, hogyha Bonnie-nak adja az életét,
azzal átadja az életstílusát is.
Így amikor Bonnie felébred, ő lesz Rayna 2.0.
Vajon ez az áldás hosszú álommal kezdődik?
Nem kérdezhettem meg, ugyanis lángra lobbant.
És mielőtt kérdeznéd, nem. Nem tudtam kivallatni
a sámán barátját, mert abban a pillanatban eltűnt.
- Mondd már! Hatott a bűbáj vagy sem? - Sajnos nem tudom, Enzo!
Fogalmam sincs, miért nem ébred fel.
Most az lenne a minimum hála,
hogy kinyitja a szemét, és tudatja velünk, hogy meg akar-e minket ölni.
- És ha nem akarja? - Mit?
Ó, te is ugyanolyan jól tudod.
Ha felkelne, végeznie kell velünk.
Tehát Bonnie talán azért nem ébred fel,
mert jót akar nekünk.
Jobb lesz neki itt. Nem igaz?
Itt csöndesebb és békésebb.
Hoztad az illatgyertyákat?
Mást hoztam.
Nem! Ezt jobb, ha máris elfelejted.
Hallottad, mit mondott Damon. Ha felébred...
Amikor felébred,
nem tudjuk, milyen lesz, vagy hogy mit akar majd tenni,
de a lánccal meghoznánk a döntést.
Jó, rendben. Nem kell lánc.
De akkor nem megyek el.
Ric, mindjárt indul a gép.
Ma este az utolsó.
Lizzie és Josie két napja otthon van a bébicsősszel.
Én is tudom, de ha rosszul sül el, én leszek az egyetlen, akivel
Bonnie nem akar végezni, oké?
Itt a helyem, melletted.
Miközben a lányaink másik időzónában vannak?
Jó, akkor menj haza te! Maradok én,
így a legbiztonságosabb és a leglogikusabb.
Én vagyok az, akit legszívesebben pillantana meg ébredéskor.
És te vagy az, akit a lányaink ébredéskor látni szeretnének.
Utazz haza! Amint lehet, én is megyek.
Megígérem.
Jó, de a szavadon foglak.
Majd túl leszünk ezen.
Seriff, tudom, nem szeretné, ha zavarnánk,
de van valami Penny ügyében?
Igen. Kiderült, hogy szimpla baleset volt.
- Szeretne még mást is? - Igen. Azt kérte, figyeljük meg
a Salvatore ház környékét.
Ma este mozgást észleltünk.
Szeretné, hogy odamenjek és...?
Nem. Majd intézkedem.
- Mit akarsz, Damon? - A hangpostádon
- vagy kilenc üzit hagytam. - Bocs!
El kellett mesélnem Matt Donovannek,
hogy ő ölte meg a menyasszonyát.
Akarom tudni, hogy ment?
Nem valószínű. És engem sem érdekel,
mennyire elcseszted Bonnie-val.
Elnézést, biztos rossz számot hívtam, mert egy hőst keresnék.
Ketyeg az óra, ideje visszarázódni.
Nagyon is benne vagyok ebben az egészben.
Az életem teljesen széthullott,
amikor Rayna megjelölt, emlékszel?
Mindent hátrahagyva évekig menekültem,
ezért habár szeretném, ha a Bonnie felébredne,
nem égek a vágytól, hogy újra meneküljek.
Jól van, megértelek. Nincs semmi ötleted.
Nekem sincs.
Ez a beszélgetés szörnyen nyomasztó lett.
Azt nem mondtam, hogy nincs ötletem.
Rayna mondogatta, hogy meg kell ölnie, holott nem akarja.
Megérezte bennem a jót a kötődésünk által.
Hogy Bonnie ugyanígy harcolhasson gondolatban,
muníciót kell kapnia.
Tehát egyikünk majd behatol a tudatalattijába.
Mit kéne ott tenni?
Meggyőzni a vadász agyát, hogy nem minden vámpír
önző, gonosz szörnyeteg.
Épp ezért vagyok erre én a legalkalmatlanabb.
Ő a barátnőm. Én csinálom.
Nem, nekem kéne. A legjobb barátjaként váltam vámpírrá.
Megértethetem vele a különbséget.
Igaza van.
Nem sok kedvem van egy hátsó üléses navigátorhoz.
Azért vagyok itt, hátha szükséged van valamire.
Segíteni akarsz?
Akkor menekülj szokás szerint, mert a barátnőmre koncentrálnék.
Jól van, értem a célzást.
Ha ezt célzásnak hiszed, nem figyeltél eléggé.
És most a kedvenc témánk.
Ki tudja?
Valaki?
Vámpírok.
Valóság vagy mítosz?
Bonnie?
Mítosz.
Tévedés. A vámpírok olyan természetesek, mint a szúnyogok.
Kint sétálnak nappal, árnyékban ölnek,
ráadásul még a legjobb barátunk is lehet vámpír.
Mit kell tennünk, ha összefutunk
egy vámpírral?
Ki tudja?
Meghívjuk őket egy buliba.
Roppant szellemes. Még valaki?
Mit gondolsz, Bonnie? Mit tennél?
Csak itt ülnél vagy menekülnél,
vagy felvennéd velük a harcot?
Mutasd meg, hogy végeznél egy vámpírral!
Ez nem a valóság!
Szent ég!
Hát ezt kell most átélned?
Menj a közelemből!
- Nem is létezel. - Félig igazad van,
a fejedben járok.
A tested biztonságban van Damon szobájában.
Ez nem valóság.
Csak próbálj meg rám koncentrálni, Bonnie!
A barátodra!
Caroline!
Valami megzavarta a fejemet.
Minden emlékem átváltozott, efféle rémálommá.
Az agyad átprogramozza magát a vámpírok gyűlöletére, hogy vadász légy,
- de ellen kell állnod. - Igyekszem.
Nem akarlak bántani.
Csak koncentrálj arra, ki vagyok,
ne arra, ami vagyok.
Most már gyerekeim vannak, Bonnie, családom.
Jó ég, ha látnád, hogy megnőttek mostanra a lányok!
Küzdened kell a hangok ellen a fejedben!
Nyisd ki a szemed! Majd gyere el, és vacsorázz velünk!
Istenem, annyira hiányzol!
A gyerekeid tudják,
hogy vámpír vagy?
Nem, még nem beszéltünk erről velük.
Előbb a méhecskék és a beporzás jön majd.
Amikor betakargatod őket,
félresöpörve a hajukat a nyakukról,
nem gondolkodtál el?
Bonnie, ez undorító!
Ezt a hangok mondatják veled.
Küzdj ellene!
Képtelen vagyok. Csak azt látom, ahogy bevadulsz,
és bántod a kislányokat.
Nem. Sosem tenném.
Tudod, hogy sosem tenném.
Van képed a gyerekeidnek hívni őket.
Mi történt? Hogy ment?
A lehető legrosszabbul.
Jaj, ne!
- Megszúrt! - Álmában?
Igen, ez hogy lehetséges?
Nem tudom, de megjelölt.
Mondd, hogy ez nem igaz!
Igaz. És ha felébred, téged ölne meg elsőként.
Levegőzni akarok.
- Esetleg meg is beszélhetnénk. - Miért?
Te sem érted, hogy jelölt meg álmában.
A fejében járva
pszichikai kapcsolat alakult ki vele.
A seb pusztán annak a manifesztációja.
Minél messzebbre kell menekülnöd tőle,
- méghozzá mielőbb. - Nem, ezt nem tehetem.
Enzo majd megoldást talál, majd ő meggyőzi őt.
Caroline, én viseltem azt a sebet három évig.
Személyesen átéltem már mindezt.
És hirtelenjében az elmúlt három év kínzó pokolnak tűnik?
Láttam a bélyegzőket a borítékokon.
Párizs, Marrakes, Bora Bora.
Csoda, hogy volt időd levelet írni
a halál biztos tudata és a Mai Tai-ok mellett.
Én meg úgy magam alatt voltam, hogy Klaushoz fordultam segítségért,
akit sehol sem találnak egyébként.
- Caroline, én csak... - Nem kérek a magyarázatodból,
csak azt kérem, hogy tartsd tiszteletben a döntésemet, hogy nem futok el.
Valami gond van, helyettes?
Már seriff vagyok.
Nektek aztán van képetek, hogy visszajöttetek.
Bonnie kómában fekszik Damon ágyán.
Kit érdekelnek a szánalmas szabályaid?
A menyasszonyomból csak a közösen hozott szabályok maradtak.
Nem lennék tiszteletlen a halott kedveseddel,
de az én kedvesem élete egy hajszálon függ.
És szeretném vámpírerőmet arra bevetni,
hogy hozzáférjek a tudatalattijához,
tudván, hogy ha kudarcot vallok,
halálos bélyeget nyomhat rám.
Ezt a helyzetet csakis neked és Damonnek köszönheti.
Ez egy végtelen körforgás. Penny tudta.
Tudta, hogy cselekednünk kell.
Igen. És mire jutott vele?
Ha szeretnéd követni, csak nyugodtan,
ronts be közénk fegyvert rázva,
te csodás, Mystic Falls-i seriff,
vagy inkább pihentesd a vámpírgyűlöletedet,
míg a barátod fel nem ébred.
Te döntesz.
Figyelj, Bonnie, valahogy meg kell oldanunk.
Beismerem, kicsit szkeptikus voltam,
amikor láttam, hogy Enzóval együtt vagytok.
Jó, nagyon szkeptikus.
De ha ő képtelen meggyőzni,
és én vagyok az utolsó esélyed,
jól megszívjuk.
Hé, miniszoknya! Csatlakozol?
Semmi kedvem hozzá.
Na és most?
Ne haragudj!
- Eressz el! - Mint mondtam,
semmi kedvem hozzá.
Látom, igaz a mondás.
Az állami iskolarendszer már alapjaiban romlott.
Enzo!
Tehát most azt látom, amit láttatni akarsz?
Hacsak nem rágsz be azon,
hogy piszkálom a tudatalattidat.
Vagyis elmehetünk bárhová? Teszem azt, Párizsba?
Akkor miért a régi gimiben bohóckodunk?
Én is kérdezhetném ugyanezt.
Szeretnék valami fogódzkodót találni,
egy vámpírok nélküli időszakot.
Itt vannak ezek a füvezők.
Chad Carpenter edzés után bosszantott minden nap,
de ő csak szemét volt, nem egy vámpír.
Mintha a bűbáj felülírta volna az életemet,
- a lényemet. - Talán csak rossz helyen
keresgélsz, kedvesem.
Még ez sem Párizs.
Nem, ez az én fantáziám, tudod.
Persze, hisz még pomponlány-szerkóban vagyok.
Árulkodó jár.
Próbálod felidézni a vámpír nélküli életedet.
Inkább kettőnkre emlékezz!
Amikor együtt zenélgettünk. Te nem pusztán elviseltél egy vámpírt,
beleszerettél egybe.
Játszd le a dalt,
és akkor lesz mibe kapaszkodnod.
Ahogy nekem is.
Mindig is vágytam rá, hogy szeressen valaki
olyan nagyon, ahogy te szeretsz.
És jobban vágyom ezekre az emlékekre,
mint egy jövőre,
amelyben eltipornám őket.
Ugyan már! Nem tehettél mást.
- Ha nem veszed át Rayna életét... - Meghalok.
Nem. Nem, ezt egyszerűen nem hagyhatjuk.
Megértetted?
Szeretlek.
De ez az én döntésem.
És már meghoztam.
Most menj innen, és engedj el!
Sajnálom, Bonnie,
de egyszerűen nem hagyhatlak magadra.
Mi a fene történt?
Tökély!
Remélem kellemesen töltöttétek az időt,
mert amint felébred,
a kapcsolatotok tutira gajra megy.
Ez aggaszt a legkevésbé.
Az már biztos, hogy harcol. Csak nem úgy, ahogy szeretnénk.
Ha ébren végezne velünk,
inkább sosem kel fel.
- Helyes! Fent vagy. - Most komolyan verbénát adtál nekem?
- Igen. - Ezek szerint ez túszejtés lenne?
Felőlem haragudhatsz, csak közben nézd át!
Hong Kong? Hogyne, nagyon vicces!
A lényeg, hogy haladjunk, és legyünk folyton mozgásban.
Mi már régóta nem vagyunk együtt, Stefan,
évekkel ezelőtt elváltak az útjaim.
Jó, mehetsz egyedül is, te döntesz.
Ó, milyen ironikus, tekintvén, hogy csak azért vagyok itt,
mert átmentél ősemberbe, és elraboltál akaratom ellenére.
Ez nem vall rád, te tiszteletben tartod mások döntéseit.
Kivéve, ha az életünk a tét. Akkor nem nyitok vitát.
Mindig van választásunk. Elenának megengedted.
És elveszítettem. Megkért, hogy helyette mentsem ki a barátját
a folyó fenekéről, és meghalt,
mivel én tiszteltem a döntését.
Igen, és egy nap talán majd ráébredsz,
hogy nekem is kijárna az a tisztelet.
Csakhogy én már régóta nem várok erre a napra.
Bárhogy is döntök Bonnie kapcsán,
azt a döntést önállóan hozom meg
vagy a családommal, de nem veled.
Caroline! Figyelj rám,
ha belevonod a családodat, őket is veszélybe sodorod.
Ha most elmenekülök, cserbenhagyom őket,
ami ugyanolyan rossz. Talán még rosszabb is.
- Hova mentetek? - Elhoztam Caroline-t a városból.
Ez már haladás.
Bevallom, csodálkozom, hogy veled ment.
Hát, előfordulhat, hogy egy fiolányi verbéna
- is segített összehozni. - Helyes döntés.
Öblíts, és ismételd, ha kell.
Ha egyetértesz velem, akkor tuti, hogy elbaltáztam.
Rosszat tenni jó célból
nekem mindig bevált.
Utálom, hogy mindig megúszod.
Azért vagyunk jó csapat. Én bajt keverek, te hordod a köpenyt.
És a hős sosem kapja meg a lányt.
Te tudod a legjobban.
Hallgass a pasira, akinek elméletben mindene megvolt,
és most csak néz ki a fejéből.
Ne azon nyafogj, hogy ki nem vagy,
inkább vállald fel önmagad!
Te vagy, aki szereti Caroline Forbes-ot.
Verbénát adtál be neki.
Az én olvasatomban ez többet ér a virágnál,
mert amikor szeretsz valakit,
kényszerülhetsz néha extrém lépésekre.
Tudom, hogy bezárva feküdtél egy koporsóban
úgy három évig a jelen civilizációban,
de ez határozottan egy csapnivaló tanács.
Valójában, öcsém,
a tanács annyira okos, hogy nekem is meg kell fogadnom.
Figyi, Bonbon!
Nem hathatok a jóságodra,
de az tuti, hogy hathatok a rossz énedre.
Elég volt a Stefan-féle megoldásokból.
Most Damon jön.
Elena?
Nem te vagy a képzeletbeli pizzafutár?
- Damon! - Csalódott a hangod.
- Talán mást reméltél látni? - Hagyj most békén!
Te vagy az utolsó, akire kíváncsi vagyok.
Jaj, menj már! Jól tudjuk, hogy miért vagy itt.
Azt is tudjuk, hogy többé nem láthatod Elenát.
Ahogy én sem.
- Legalábbis én addig, amíg... - Meg nem halok.
Ezért logikus, hogy miért jöttem ide.
Szerettem volna megköszönni, mielőtt még elkésnék.
- Mit köszönsz nekem? - Hogy nemes harcot vívtál.
Hogy nem léptél át csöndben az éjszakába,
és még sorolhatnám a közhelyeket.
A lényeg az, hogy meghalsz, Bonnie.
Bár nem szívesen ismerem be, roppant boldoggá teszel.
Épp ezért gondoltam, hogy a legkevesebb,
amit tehetek, hogy az elmédbe hatolva veszek búcsút.
Minek?
- Régen nem fáradtál ezzel. - Ó!
Ez most fájt, és nem is igaz.
Bemutatom a védelem egyes számú bizonyítékát.
Ha elolvasnád,
végre mindenki mehetne a maga útjára. Te békére lelsz,
én meg a csajomra.
- Mit szólsz hozzá? - Ez mit sem ér.
Sosem volt elég, és nem is lesz soha.
Szerencsédre én már bemagoltam.
"Drága Bonnie, legyen szép életed,"
"már amennyire a bűntudatod engedi. Egyvalamit"
"változtatnék meg a barátságunkban."
"Amikor elrántottalak az amszterdami utcán."
- Cseszd meg, Damon! - Ó,
te csesztél ki velem, de rendesen!
Az életedet összekötve Elenáéval,
nekem és minden barátunknak
le kell élnünk egy életet az illető nélkül,
aki a legjobban hiányzik, aki nehogy félreértsd, nem te vagy!
Ezért állunk ezen a tornácon,
mert így csókoltam meg először Elenát.
Annál a padnál gyűjtött először bátorságot ahhoz,
hogy elmondja, szeret engem, és pontosan fél méterre
jobbra néztem, amint megissza az ellenszert,
hogy olyan életet éljen, amiről álmodott,
mielőtt te elszúrtad neki.
De az a hely, ahol te állsz, mind közül a legboldogabb.
És tudod, miért?
Mert azon a helyen döntöd el mindjárt,
hogy visszaadod nekem Elenát.
Úgyhogy hunyd le szépen a csinos kis szemedet,
és térj végre örök nyugovóra!
Egy szörnyeteg vagy.
Ez nem vitás. De megkapom, amit akarok.
Sajnálom, Bonbon!
De valahogy fel kellett, hogy ébresszelek.
Kapj el, ha tudsz!
Még itt vagy.
Igazad volt.
Így veszélyes.
Veszélyes vagyok,
mindez a hülye sebem miatt.
És elképzelhető, hogy a lányaim is megsérülhetnek
a vadászat során.
- Tudom. Hidd el, átéltem ugyanezt. - Gondolod?
Tényleg pontosan olyan helyzetben vagyok, mint te voltál három éve,
és most végre megértettem, mit éltél át akkor.
És még dühösebb vagyok rád,
mert tudom, milyen óriási döntést kellett meghoznod,
és meghoztad nélkülem.
Nézd, akkor tényleg utánad mentem Dallasba.
Elmondom, mit láttam. Téged Ric-kel
és a kicsikkel. És boldog voltál.
És ki nem illett a képbe?
Én.
Hát meggyőztem magamat, hogy jót teszek veled.
Habár fogalmam sem volt, hogy legyen tovább.
Sajnálom!
Minden jogod megvan ahhoz,
hogy gyűlölj azért, amit akkor tettem.
És amit három órája.
Nehogy azt mondd, hogy te nem tettél volna mást.
Ugyanezt csináltad nemrég Bonnie-val.
Képtelen lennél elfogadni a halálát,
habár ezt a döntését önállóan próbálja meghozni.
És miért nem?
Mert annál jobban szereted.
És ez egyáltalán nem bűn.
Én is szeretlek.
És annak, hogy bajod eshet,
esélyt sem szeretnék adni.
Te bántasz!
Senki sem bántott még meg ennyire.
Szerettelek,
mégis elhagytál.
Tudom.
Csak annyit mondhatok, hogy sajnálom,
és remélem, hogy megbocsátasz.
Attól félek, hogy ez nem fog menni.
Bonnie!
Caroline, látlak.
Érezlek.
Megjelöltelek, és pontosan tudom, hol vagy.
Semmi baj. Legalább élsz.
Nem, ez így nem jó.
Nem én irányítok. Utánad fogok menni.
Kérlek, ne hagyd, hogy elkapjalak!
Jól van.
Meneküljünk!
Milyen érzés életben lenni?
Képtelenség leírni
a gyűlölet mélységét, amit momentán irántad érzek.
Ó, de a bőröd ilyen bársonyos még sosem volt.
Poén. A halott ember végső vigasza.
Minden, amit a fejedhez vágtam,
azért volt, hogy felkeltselek végre.
Tényleg? Ezért menekülsz rettegve az erdőben?
- Te látsz engem? - Nem csupán látlak,
de érzem, amit érzel. Ezért tudom, hogy a lelked mélyén volt,
amit komolyan gondoltál
Elena tornácán.
Hé, mindazt azért mondtam, hogy megmentselek.
Egyébként nem először mentettelek már meg.
A tett nem szól ékesebben a szónál?
Csakis azért mentettél meg újra és újra,
mert hittél abban, hogy különben Elena sosem bocsátana meg.
Ez a dilemma számodra is fennáll,
mert ha most megölsz, azt nem bocsátaná meg Elena.
Csakhogy ne felejtsd el azt, amire készségesen rámutattál.
Nekem nem lesz lehetőségem magyarázkodni.
- El az utamból, Matt! - Nem megyek, amíg meg nem hallgatsz.
Én nem férkőzhetek a fejedbe,
ezért vártam, hogy elmondhassam.
Elkéstél? Már nem az vagyok, akit ismertél.
Csak szólok, ha nem tűnne fel,
én sem vagyok az, akinek ismertél.
Az a férfi két éve meghalt Pennyvel.
Akkor gyere velem! Segítettél
Raynának, most segíts nekem is!
Le akarlak beszélni a barátaink
megöléséről, mert jól ismerlek már.
Ismerjük egymást kiskorunk óta,
és nem tudom elhinni, hogy a lány, akitől
az első focilabdát kaptam, örökre eltűnt.
Akkor segíts ellenállni!
Segíts megőrizni az emberi énemet!
Nem tudom, sikerül-e dacolnom ezzel, de veled megpróbálnám.
Legyen!
Szállj be a kocsiba, és biztonságos helyre viszlek.
Csak egy feltétellel.
- Mi lenne az? - Előtte meg kell ölnöm Damont.
Damon Salvatorét, a vámpírt, aki oly sok módon
tette tönkre az életemet,
akitől csak fájdalmat és szenvedést kaptunk.
És továbbra is így lesz, ha életben hagyom.
A vámpírt, aki megölte a nővéredet pusztán mert unatkozott.
Mint mondtam,
legyen!
Na, elkaptál.
Azta! Talán egy jelmezbálon razziáztál, vagy mi?
Mindez valódi.
Matt jóvoltából, aki épp igyekszik
bekeríteni az erdőt.
Lebeszélnélek róla,
legalábbis Matt múltját tekintve.
Úgy 60 százaléknyira sanszos, hogy baráti tűz által halsz meg.
Szép dobás volt, Bonnie!
Lehet, hogy ez a vadásznő az igazi stílusod.
- Egyébként nem kell menekülnöm. - Miért nem?
Mert úgysem fogsz megölni.
Igazad van. Előbb megcsonkítalak egy kicsit,
majd pedig meggyújtalak,
majd kimetszem azt a gyűlöletes szívedet,
mert élő,
lélegző emlékeztetője vagy minden veszteségemnek.
Amikor rád nézek, egy aljas, önző parazitát látok,
ahol Elena barátnőm állhatna.
Látod, ez a közös múltunk.
Az érzelmeid mélysége szinte...
Oké.
Értem. Kérlek, tudnád adni apucit?
Mikor jössz már haza, anyuci?
Éppen erről szeretnék beszélni apucival.
Szeretlek!
Tudjátok, ugye?
Mi is nagyon szeretünk.
Életeim, ideje végre ágyba bújni.
Apuci most beszél anyucival.
Mindjárt betakargatlak titeket.
Gyere haza, Caroline, majd megoldjuk.
- Hogyan? - Nem tudom.
Kitaláljuk. Menekülünk együtt egy családként.
Ha bármi baja esne a lányoknak,
- vagy neked... - Nem engedném. Esküszöm.
Tudod, hogy nem ígérheted meg.
Bárcsak ne lennél ennyire odaadó!
Inkább kiabálj velem. Mondd, hogy én tehetek róla,
mert így igaz!
Bár eljöttem volna, amikor még lehetett.
Hová akartok menni? Várj, ne is mondd!
Így biztonságosabb.
Nagyon sajnálom, Ric!
Hagyd! Csak legyetek mozgásban!
És Caroline...
Tudod, hogy szeretlek. Ugye?
Tudom.
Majd hívlak, amikor megtehetem.
Máris feladod?
Ellenkezőleg.
Belesétáltál a ravaszul előkészített csapdámba.
- Jaj, ne! Egy tuskó. - Ez nem akármilyen tuskó.
A sírom.
Az emlékezés napjáról.
Emléke Bonnie Bennett oly sok életének.
Mit bizonyítanál ezzel?
Hogy túlélő vagy.
Ezt is átvészeled magad.
A túlélés kapcsán nem nekem kéne aggódnom.
Esküszöm, megöllek!
Nem, nem teszed.
Tudod, miért hoztalak a hülye tuskóhoz?
Mert ha meg kell halnom,
azt akarom, hogy itt történjen meg a tiszteletedre.
Ne csináld ezt!
- Úgy gyűlöllek! - Igen, tudom.
A Bonnie, akit ismertem, nincs többé.
Talán sosem tér vissza.
De most hozzád beszélek,
eszelős Bonnie teljes harci szerelésben!
Még mindig szeretlek!
Állj le!
Nézd, Bonnie!
Nézd azt a tuskót! Emlékszel rá?
Meghaltál, megsirattunk.
Majd visszatértél.
Annyi minden voltál már.
Boszorkány, ember, szellem, tetem.
A túlvilági lét horgonya.
És most a nő vagy, aki meg fog ölni.
És mindig erősebbet térsz vissza.
Tudod te, milyen hihetetlen ez?
Tudod te, mennyire irigyellek?
Hidd el, vannak napok, amikor ez az egy énem is sok.
Ne dumálj!
Muszáj, mert ha ezek az utolsó együtt töltött perceink,
meg kell hallgatnod. Csodállak téged,
és hiszek benned,
és szeretlek ugyanúgy, ahogy Elena is szeretett.
Ha most végzel velem,
az nem a te hibád lesz.
Nekem köszönhetjük.
De kérlek,
bocsáss meg,
mielőtt megteszed,
amit tenned kell.
Jó?
Elismerem, seriff,
jobban célzol, mint Liz Forbes valaha is.
Béke poraira.
A lövésekkel nyolc órát nyertünk,
hogy Bonnie-t minél messzebbre vihessem.
Nem szeretném dumára vesztegetni.
Én próbáltam megköszönni.
Most, hogy főnök lettél, összehaverkodhatnánk.
Mindig is jó voltam a város seriffjeinél.
Érte tettem, nem érted.
Bár lenne rá mentsége,
nem bocsátaná meg magának.
Én sem bocsátom meg magamnak.
Ide hallgass!
- Ami Pennyvel történt... - Az én hibám.
És életem végéig vezekelhetek.
Kezdve azzal, hogy felelősséget vállalok Bonnie-ért.
Ha meg akarod hálálni,
találd meg a megoldást!
50 kilométer után fordulj rá a 95-ösre,
és holnap estére Maine-ben lehetünk.
És onnan?
Egyelőre fogalmam sincs. De ha már ott tartunk, úgyis rájövök.
Nem kellene halogatni a döntéseidet.
Jó. Maine-ből átmegyünk a komppal
Új-Skóciába, jó lesz?
Ha nem, akár úszhatunk is.
Nem erre céloztam.
Szereted őt?
Nem tudom.
Szerethetünk valakit,
ha hátrahagyjuk, amikor egymást kellene támogatnunk?
Inkább ne.
Kérdezz bármit tőlem
útirányok kapcsán, utazási tervekről,
vagy akár Bonnie-val kapcsolatban.
Azokat a döntéseket meghozom.
De Ric-kel...
Vele kapcsolatban
most nem dönthetek.
Bonnie! Csak segíteni próbálok!
- Csatlakozhatok? - Csak nyugodtan.
De ez nem épp ünneplés.
Bonnie életben van.
Nekem csak ez számít.
Nem tudtam hatni rá.
Újabb strigula lettem volna az övén,
ha Matt Donovan nem lép közbe.
Bármennyire is fáj kimondani, valóban Matt volt a mai nap hőse.
Megtalálta a sámánt, aki segített átváltoztatni Bonnie-t.
Kiderült, hogy a sámán egész beszédes,
amint látja a saját belső szerveit.
- Mondd, hogy segíthetünk rajta! - Meglehet.
Nem biztos.
Bonnie élete az utolsó Örökkönélőhöz van kötve.
Ha megszakítjuk a kötést,
megszakadhat az átok is.
Sajnálatos módon
az Örökkönélőt a Fegyvertárban tartják.
Igen, koporsóban.
Örök álomban. Gyerekjáték.
Ha elfelejtetted volna, a jó boszorkány
lezárta az épületet,
mert a gonosz a pincéből kiszabadult,
és most bárhol rejtőzhet az útvesztőben.
Teszek én a gonoszra.
Újra felnyitjuk az épületet.
Kérlek!
Elég volt! tjuk az épületet.