I tidligere afsnit ...
Hvad der end er i den boks, må du love mig, at du ikke slipper fri.
Vi må vide nøjagtig, hvad vi har med at gøre.
-Så vi kan bekæmpe det. -Du kan ikke bekæmpe det.
-Vil jeg overhovedet vide det? -Vil det afholde dig fra at gå ind?
-Nej. -Så nej. Det vil du ikke.
Jeg kan hjælpe dig.
Jeg har brug for, at du lader mig gå.
Kære Elena. Vi var så tæt på.
Stefan og jeg havde arbejdet os igennem vores problemer.
Bonnie og Enzo var lige ved at blive lykkelige.
-Damon. -Elena? Hvor er du?
Lige her.
Det gør kun ondt i starten. Og derefter er det nærmest sjovt.
-Jeg er bekymret for Bonnie. -Enzo?
Hun mistede de to personer, der var tættest på hende,
og hun kan ikke lave en besværgelse for at finde dem.
Hendes evner kom ikke tilbage.
Der gik tre måneder, inden vi hørte det første rygte.
En række savnede personer på vestkysten.
Men der blev flere og flere. Det er dem. Jeg ved det.
Det bliver aldrig kedeligt, vel?
Det er det ikke blevet endnu.
Hvorfor slæber du mig med til de dumme superheltefilm?
Der er for mange. Jeg kan ikke holde styr på dem.
Deres navne og dragter, hvem der kan flyve og hvem bliver til is,
hvem der skider ild, det er for meget.
Det er derfor, du har mig.
Okay, nu er det bare for meget. Jeg er færdig.
Så er jeg færdig med dine dystopiske møgfilm.
Dem har vi heller ikke brug for.
Okay, fint, måske tager jeg én superhelt til.
For at være ærlig er jeg bare glad for, at hele vampyrbølgen er forbi.
Pas på!
Hvad helvede? Jeg ramte ham næsten. Hvad laver han midt på vejen?
Pas på!
Han er død.
Nej.
Lad mig først rose dine hurtige reflekser.
Den måde, du susede forbi mig, var imponerede.
Hvad er det?
Det er det, der hedder en sløv aften.
Jeg tænkte, at vi ville bruge den gamle "mand på vejen,"
og du slap næsten forbi os.
Måske er det på tide, at vi dropper den.
Det gør ondt.
Hvad vil I?
Vi kunne bruge et lift. Det er da det mindste.
Kom. Jeg kører.
Okay, vores baghistorie, fordi det kun er fair.
Min ven Enzo og jeg er uvillige ansatte...
Vi er ikke rigtig ansatte.
Nærmere slaver, undersåtter, lakajer.
-Renfielder. -Jeg hader den reference.
Kald det tankekontrol.
Vores job er at tage menneskenes værste, livets udskud, med hertil.
Så hvem er den værste af jer?
Kom nu. Vinderen får en præmie.
Hvad er det værste, du har gjort i dit liv?
Jeg stjal makeup på et apotek, noget rouge og læbestift.
Prøv hårdere. Hvad er det værste, du har gjort?
Jeg gik i seng med min vens kæreste.
Det er lidt bedre.
Otte gange.
Du gør noget forkert, makker.
Hvad er så det værste, du har gjort?
Jeg stjal engang min bedstemors piller -
og solgte dem for 50 dollar stykket, mens hun var ved at dø af kræft.
Jeg tror, vi har en vinder.
Hvad vinder jeg?
Du får lov at dø den mest pinefulde død, man kan forestille sig.
Og mig?
Dig viser vi nåde. Du dør hurtigt. Det er forbi, før du...
Jeg tager mig af den her.
-Vil du have æren? -Selvfølgelig.
Denne vej. Kom.
-Nej. Gud, nej. -Rolig, min ven.
Bevar roen.
Der er ingen grund til et optrin i dit sidste øjeblik.
Jeg vil ikke dø.
Det ved jeg. Og jeg har ikke særlig meget lyst til at dræbe dig.
Men nogle gange må vi gøre ting, vi ikke har lyst til.
Hvad er der dernede?
Det ved jeg ikke rigtig.
Du behøver ikke gøre det. Vær nu rar.
Det er der, du tager fejl. Jeg har intet valg.
Hjælp mig!
Skal vi se fjernsyn?
Jeg ville læse lidt.
Okay, så godnat.
Godnat.
Kære Elena, i den næste uge vil du læse opdateringer fra mig.
Caroline, Stefan og jeg har besluttet, at kun én bør skrive
om vores episke fiasko ad gangen.
Tro mig, du gider ikke læse
tre versioner af samme sørgelige historie, når du vågner.
Eftersøgningen af Damon og Enzo fortsætter,
og vi er ikke tættere på at vide, hvor de er,
eller hvem eller hvad, der tog dem.
Vi har lovet hinanden, at vi finder måder at stjæle -
- små øjeblikke af normalitet.
Sådan bevarer vi alle forstanden.
Men det er kun dig og mig lige nu, og jeg må sige dig noget.
Det er svært.
Det er det sværeste, jeg har skullet gøre i mit liv.
Min kære, din guitar ville sende selv Odysseus i den anden retning.
Det aner jeg ikke, hvad betyder, men rend mig.
Okay. Lad mig redde dig fra dig selv.
Ødelagt.
Har du virkelig aldrig læst Odysseen?
Er det den med Helena af Troja?
Ikke rigtig.
Tak.
Hvordan kan du elske sådan en dårlig guitarspiller?
Fordi en dag vil du spille som en sirene,
og den dag ved jeg, at du vil elske mig for evigt.
Hvorfor?
Kun ægte kærlighed kan få dig til at erobre din totale mangel på talent.
Kom her.
Og så skar hun deres sandwich ud i små hjerter og stjerner uden skorpe.
Sødt.
Er det ikke?
Jeg siger bare, at hvis Ric havde hyret den gamle barnepige,
ville mine børn ikke spilde helt udmærkede dele af en sandwich.
Millioner af mennesker i verden sulter hver dag,
mens vores lækre barnepige fjoller rundt med deres mad.
Du lyder bange for, at hun fjoller rundt med Ric.
Han driver Arsenalet hvert øjeblik, han er væk fra Lizzie og Josie,
sover på en futon og får sikkert ikke hele måltider.
Måske spiser han sandwichskorperne.
Hvad jeg mener er, at han er modtagelig overfor lækre barnepiger.
Vi må passe på ham. Du ved, han er et skrøbeligt sted.
Hvad er planen i dag?
Jeg gennemgår alle rapporterne om savnede fra Central State
fra de sidste fire uger og ser, om jeg har overset noget.
Godt, jeg tjekker de lokale kontakter.
Måske bliver det bedre i dag.
Ja.
-Farvel. -Farvel.
Stefan, de har fundet et lig.
Alle dem, vi har sporet, og nu er der et lig.
Det er godt, ikke?
Det er bedre end i går.
Far, hvornår må vi komme med på arbejde og se dit legetøj?
I kan se legetøjet, når I bliver 18.
Kan du give Seline telefonen?
Okay, I to, tag jeres badetøj.
Jeg har klaret Carolines liste for mandag. Har du brug for andet?
Én til af dig. Er der chance for, du er en dobbeltgænger?
Bør jeg vide, hvad det er?
Slet ikke.
En af mine praktikanter kalder. Jeg må gå.
-Sørg for, at ingen drukner. -I orden.
-Har I fundet noget? -Vi har fundet noget. Kom.
Georgie og jeg har leget i boksen i et par uger nu
for at finde ud af, hvordan nogen kunne komme uset ud.
Hun sagde, at jeg først skulle vise det, når du siger,
hvilken overnaturlig ting er sluppet ud.
Jeg har sagt, at det er en teoretisk øvelse.
Jeg har kun drevet stedet et par måneder,
og jeg vil kende til alle dets afkroge.
Helt sikkert.
For... Dorian. Vi må finde et bedre signal.
Eller også må du være mindre nervøs.
Og? Røbede du nogle hemmeligheder?
Der er ingen at røbe. Jeg har sagt, at det er en teoretisk...
Teoretisk øvelse. Ja. Jeg er med.
Så du er klar til at blive teoretisk forbløffet?
Det tror jeg.
Okay, se her. Alle små revner fører ingen steder hen, ikke?
Kun vægge, skidt og blindgyder.
Ingen slipper ud uden en ske og 100 års graveri.
Må jeg?
Min kusine mistede hørelsen og synet som ung,
men hun blev fantastisk til at finde rundt,
fordi alle hendes andre sanser var forhøjede,
hvilket fik mig til at tænke. Kom.
-Sådan. -Okay.
Nu lader du dine fingre gøre arbejdet.
Kom så.
Find ud.
-Hvad er det? -Han har fat i det.
-Ja. -Ja.
Jeg smed pigen væk.
Hvorfor? Hun kunne have været dessert.
Du kender reglerne. Vi pressede den i aftes.
Det vil have rigtig ondskab, ikke de amatørtabere, vi har givet det.
Det bør du gå i gang med.
Jeg prøver, hvilket er mere end dig.
Det er en rigtig god bog.
Hvor længe skal den her skurkeslagtning vare?
Hvor mange lig til, at det er forbi?
Det kan gøre dig.
Det er i vores sind. Det ved, hvad jeg føler.
Der er ingen grund til at forsøge at gøre det vredt.
Har du nogen kontrol tilbage? Jeg er nede på omkring to procent.
Der er ikke brug for fri vilje. Min kontakt er slukket.
Menneskeligheden er slukket. Fuld autopilot. Jeg anbefaler det.
Så du har virkelig intet tilbage?
Kun min vindende humor og fornyede påskønnelse af tøselitteratur.
Undskyld. Vækkede vi dig?
Hvornår ender det? Hvor mange lig, til du er mæt?
At råbe fører aldrig til noget. Prøv at spørge pænt.
Har du fået et svar?
Det er ikke meget, men det er da et spor.
Alle de forsvundne mennesker på det spor, vi har fulgt,
og det er det første lig.
Sikkert fordi det intet har med vores sag at gøre.
Sådan kan jeg ikke lade mig selv tænke.
Jeg må behandle alle spor som det, der vil føre os til dem.
Stefan.
Hver gang vi gør det her, lader jeg mig selv håbe lidt.
Og når vi ender ved udgangspunktet igen,
knuses mit hjerte lidt mere.
Jeg ved ikke, hvor meget mere mit hjerte kan klare.
Bonnie.
Ingen... Ikke Caroline, ikke Elena.
Ingen kan kæmpe længere og hårdere og bedre end dig.
Hvis du giver op, har jeg intet tilbage at holde i.
Giv ikke op.
Selvfølgelig.
Men bed mig ikke om at have håb.
Håb gør ondt.
Jeg vil ikke have ondt længere.
Tænk, at I fandt det.
Det er en optisk illusion. Man ikke se eller høre sig ud.
Ens berøringssans skal være helt isoleret. Skørt, ikke?
Hvor fører tunnellen hen?
Det ved vi ikke endnu? Det er derfor, du er her.
Medmindre du har klaustrofobi eller noget.
Nej.
Lad os begynde at gå.
Hej.
Hej, piger.
-Mor. -Mor.
-Hej. -Undskyld, vi er tidligt på den.
Det er okay.
En fyr ved Pete fra lydafdelingen afleverede det her til dig for nylig.
-Tak. -Intet problem.
SÅ REPARERET, SOM DET KAN BLIVE. - PETE
Har I styr på det, mens jeg tager en salat?
Ja. Nyd din salat.
-Farvel. -Farvel.
-Hun kan sikkert også lide grønkål. -Hvad er grønkål?
Det vil du ikke vide.
Hvad er det for en film, mor?
Det er en arbejdsfilm, som mor har ventet på.
Lyden var i stykker, så Pete skulle lave den.
Okay, det er tante Bonnies ven, Enzo.
Det er en film, hvor han prøver at lære om et magisk væsen.
Og det er prinsesse Virginia St. John,
der engang var låst inde i et tårn.
Og hun er den eneste i kongeriget,
der kender hemmelighederne for det væsen, vi leder efter.
Men prinsessen flygtede. Og nu kan ingen finde hende.
Fortæl mig så, hvad det er.
-For højt. -Ja, undskyld.
Filmen er kedelig, mor.
Den er ikke kedelig. Den er bare i stykker.
Hvad var det?
Jeg har aldrig set en arkæolog, der ikke tør udforske en tunnel.
Jeg er ikke arkæolog.
Kom nu. Du er nærmest Indiana Jones.
Det er det tidligere mig,
før jeg fik to døtre, der forventer, at jeg kommer hjem i live.
Det nye mig er kun akademisk nørd, mit far-jeg.
Jeg vil helst undgå farlige situationer.
Og når man har gjort det her, så længe som jeg har,
lærer man, at en hemmelig tunnel sjældent kun er en tunnel.
Pas på, hvor I går.
Det var lige det, jeg mente.
Hvad er det her?
Det ligner en guldmine for nørder.
Undskyld mig.
Helt ærlig!
Det tog mig fire timer at få stedet under kontrol fra de lokale idioter.
Nu lader de pressen komme ind?
Vi er ikke pressen. Vi er ingen. Men fortæl os, hvad du ved.
Kvindeligt offer, kvalt, derefter tømt for blod, måske omvendt.
Gør jer klar. Det er ikke kønt.
Vi har fundet blod på køleren, ikke hendes blodtype.
Der er blod på vejen der, heller ikke hendes.
Bilen er bulet, som om hun har ramt en hjort, måske en puma.
Eller en person.
Der er tandmærker over kravebenet, mærker på halsen efter wiren.
Det er ikke wire.
Det er guitarstreng.
Der er bare tomme områder og gårde.
Benzin-odometeret viste kun 4,8 km. Sært. Måske betyder det noget.
Der var en historie om et par i området for et par måneder siden.
De lokale råbte om mirakler, da en lokal flod var rød af blod.
Det viste sig, at der var en slagtehal med et afløbsproblem -
- i nærheden. De lukkede den.
Hvor langt fra gerningsstedet?
Præcis 4,8 km.
Jeg tjekker det. Jeg ringer.
Fortæl mig, hvad det er.
Gud.
Jeg går ud af døren nu.
Ingen stress. Du er ikke sent på den endnu. Men har du hørt fra Alaric.
Hans telefon er gået lige til svarer hele dagen.
Nej, men jeg kan prøve hans kontor. Hæng på.
Er alt okay?
Ja, fint. Pigerne lejer skjul,
men de gemmer sig begge, og ingen leder.
Tjek deres skab. Det er deres standardsted.
-Det er Brody. -Hej, Brody, det er Caroline.
Jeg leder efter Ric. Er han der?
Vent. Her er han.
Tak. Kan du bede ham ringe, når han kommer ud?
-Intet problem. -Okay, farvel.
Ja, Seline, han er okay. Han nørder bare på arbejdet.
Sært. Du tror ikke, at pigerne ville forlade huset, vel?
Hvorfor? Hvad er der galt?
Hoveddøren er lige gået op.
Jeg troede, at det var Ric, men...
Caroline, der er nogen i huset.
Seline?
Hej, mor.
Hej, skatter. Rør jer ikke, okay? Bliv her.
Kom.
Godt.
Dorian henter mere arbejdslys.
Det her lokale er vildt.
Alt underjordisk burde vise tegn på erosion.
Alene fugten fra jorden burde have ædt
sig gennem de fleste artefakter, men alt er næsten perfekt bevaret.
Ja. Ligesom i pyramiderne.
Manner. På nær ham der,
hvem han end var.
Det ville jeg ikke røre ved.
Lad os lade alt være.
Hvis alt har været uforstyrret så længe, som jeg tror,
ville jeg nødigt udsætte artefakterne, før vi får lukket af.
Din nørdehjerne gør dig vildt lækker. Ved du godt det?
Georgie, tro ikke, at jeg ikke værdsætter det,
men forretningen er lukket.
Det er kun mig og mine børn, ingen distraktioner.
Far-dig.
Præcis.
Det er en skam. Jeg måtte prøve. Sexet mørk tunnel, magisk lokale.
Professor S., Caroline har ringet. Hun siger, det er nødstilfælde.
Jeg er lige ankommet.
De behandler stadig gerningsstedet. De er snart klar.
Hvad er det?
Det ligner stearin.
Er alt okay?
Jeg er på vej.
Damon.
Stefan.
Hej, bror.
Hvad er alt det her for noget?
Hvad laver du?
Daglige pligter.
Hvad var der i boksen, Damon? Hvad har fat i dig?
Det er lige meget, hvad har fat i mig, men ikke at jeg er blevet taget.
Du burde være stolt af mig. Jeg dræber slemme mennesker.
Hvor er Enzo?
Tag hjem, Stefan. Vi har styr på det.
Nå, et slagtehus...
Omgivet af død. Sådan er vi, bror.
Sådan har vi været i over 160 år.
Jeg ved, du mener, at det er kampen værd
at leve i illusionen om et heroisk liv, men jeg er officielt færdig.
Du har slukket kontakten, ikke?
Du er altid skarp.
Jeg kan få din menneskelighed på rette spor igen.
Det ved jeg, og jeg vil ikke. Jeg ved, hvordan det ender, og tro mig,
menneskelighed kan ikke redde mig.
Hvad taler du om?
Jeg taler om Helvede, bror.
Ikke den slags helvede, der fanger én i en sten.
Et helvede med ild og svovl. Jeg har set det.
Jeg har mødt det personligt,
smagt det, rørt det.
Det overgår sit ry.
Du giver ingen mening.
Okay.
Du må gå. Det vil ikke have dig endnu.
Gå ud med dit heltehår intakt, og kom aldrig tilbage.
Ikke uden dig.
Okay, det er tydeligvis lidt akavet,
men efter en god nats søvn burde du vågne uden at huske det.
Pigerne er i bilen. Tag dem med ud og få is efter middagen.
Vær væk mindst to timer. Forstået?
Vi køber nogle softice.
Ja, okay.
Vågn op.
"Vågn op," sagde jeg.
Du har 30 sekunder til at forklare, hvorfor du kom efter mine børn,
og så 30 sekunder til at besvare et par spørgsmål om den pokkers boks.
Kom i gang.
Du lod dem åbne boksen.
Jeg bad dig om ikke at åbne den.
Ja, der blev vi narret. Femten sekunder.
Det er kommet efter dem.
Nej. Den leg leger vi ikke. Hvad er det?
Hvad vil det med mine børn?
Hvad?
Gud! Det er din tunge.
Gør intet, du kan fortryde. Tænk på Elena.
Jeg prøver at forklare det, Stefan. Elena betyder intet længere.
Hvorfor? Fordi du har slukket din kontakt?
Jeg har revet den ud af væggen.
Der er ingen kontakt, Stefan, for der er intet håb.
Hver en dråbe blod, jeg har udgydt,
alle, som jeg har drænet, alle mine dårlige beslutninger
har fastslået min skæbne.
Min vej og Elenas vej er ikke de samme.
Den anden side for hende er absolut lykkeligere end min.
For sidste gang, gå så.
Jeg sagde nej.
Få ham ind i bilen, mens jeg finder Enzo.
-Vi må af sted. Det er farligt. -Vi tager ikke af sted uden Enzo.
I må af sted nu, Stefan, før Damon bliver tunget til noget-
-ingen vil synes om.
Slip mig, Damon.
Gå.
Fint. Slip hende, så smutter vi.
Til vi ses igen, Bon.
Enzo.
Fatter I to det ikke?
Tror I, at I kan vinde over den tingest?
Det kan I ikke. Mit liv er forbi.
Mit liv har været forbi i halvandet århundrede, Stefan,
siden du tog det fra mig.
Lad os komme væk.
Jeg prøvede at heale hende, men hun forblødte bare.
Jeg kunne end ikke få information ud af hende.
En tunnel. Jeg besluttede at gå ind i én tunnel,
og i stedet for at være der for mine børn under angreb,
er jeg ude af rækkevidde. Gør vi det her forkert?
Bør vi bare aldrig forlade deres side resten af deres liv?
Jeg ved ikke. Vi ved tydeligvis ikke, hvordan man gør,
ellers havde nogen ikke prøvet at myrde vores barnepige.
Det er fordi, vi er splittet.
Jeg bor 30 minutter væk i en lortelejlighed.
Vi deler forældremyndigheden. Jeg er for langt væk til at hjælpe.
Vil du flytte tilbage til byen?
Nej, jeg vi flytte ind her.
Ric,
jeg vil have, at vi er en familie og et team, men du kan ikke bo her.
Jeg sagde ikke, at du skulle blive.
Det er skørt.
Det er mit barndomshjem. Hvor skulle jeg tage hen?
Du ved udmærket hvor.
Og du har villet det i månedsvis,
men af respekt for mine følelser, har du ikke gjort det.
-Ric... -Caroline, du skal være lykkelig.
Okay? Pigerne skal være lykkelige.
Og på et tidspunkt bliver jeg også lykkelig.
Vi kan ikke undslippe det her liv, Care,
så skal vi i det mindste ikke sørge for at leve det rigtigt?
Du har ikke sagt et ord.
Jeg ved, at det var svært.
Det var ikke Enzo.
Det var ikke Damon. De har ingen kontrol.
Men alle de spor, guitarstrengen og odometeret,
Enzo har lagt dem til mig. Det ved jeg.
Han ville have, at vi fandt dem.
Næste gang får vi dem tilbage fra det, der har fat i dem.
For end ikke 12 timer siden sagde du,
at man skal have håb.
Du havde ret.
Han sagde, at det var min skyld.
Han har sagt det før, så jeg ved ikke, hvorfor det gør ondt.
Denne gang
tilgiver han mig måske ikke.
Måske havde du ret i morges.
Nej. Du havde ret.
Du sagde, at der var håb.
Tag et øjeblik, tag dig sammen og find dit.
Har du virkelig aldrig læst Odysseen?
Er det den med Helena af Troja?
"Imidlertid nærmer vores gode skib, drevet af den blide brise,
"sig hurtigt sirenernes ø."
Jeg tror, jeg kan huske det.
Sirenerne lokkede sømændene til lands med deres sang, før de åd dem.
Og vigtigere, bogen her er en af tidernes største kærlighedshistorier.
Du er uhelbredeligt romantiker, ikke?
Når det kommer til dig, min kære, vil jeg aldrig holde op med at kæmpe.
Jeg ville krydse have og sejle forbi sirenerne for at finde hjem til dig.
"Imens tog jeg en klump voks og skar den ud med mit skarpe sværd.
"Jeg tog alle mine mænd og stoppede deres ører med det."
JEG TOG ALLE MINE MÆND OG STOPPEDE DERES ØRER MED DET.
"Så bandt de mine hænder og fødder,
"og stillede mig mod skibets mast
"og surrede mig fast til selve masten."
Jeg er fan af det hjemmedyrkede kunstsamfund.
Vinen er forfærdelig, men folkene er rare.
Jeg kunne ikke undgå at bemærke, at du i dit arbejde udtrykker en vis
indre kamp mellem mørke og lys.
En bebyrdet hjerne, om du vil.
Du nyder at udforske temaerne synd og frelse.
Meget observant. Ikke mange heromkring forstår det.
Det er sandt.
Men du bør vide, at der ikke findes frelse,
for det tager kun én dårlig dag, én dårlig beslutning,
og så er det lige meget, hvad du gør med resten af dit liv,
for når Djævelen kalder,
så er du færdig.
Fantastisk brug af rød, i øvrigt.
Ikke alle ofre kræver en monolog.
Vi ved ikke endnu, om det er ham. Det er måske en misforståelse.
Her er sagen.
Min ven og jeg har en særdeles skarp lugtesans
for ikke at nævne en enorm smag for blod,
og vi kan ikke undgå at bemærke, at den røde farve, du bruger,
og tilmed meget frit, måske er lidt for åbenlyst,
har en meget bekendt duft.
Forklar venligst min ven og jeg, hvorfor du maler med menneskeblod?
Og vigtigere,
hvad fanden har du gjort ved personen, du har det fra?
Fortsæt.
Hvis det i hans øre.
Og?
Hvad er det med Midtvesten og ondskab?
Bliv hos os. Sig ikke noget.
Enzo, jeg er lidt overrasket af vores familiebesøg i aften.
Jeg troede, du sagde, at vi dækkede vores spor.
Det gør vi.
Hvordan helvede fandt de os så?
Aner det ikke. Du så det selv. Det vil have mig i geled, så det er jeg.
Det kan trænge ind i ens hoved.
Og hvis det ved, hvad du holder af, eller hvem du vil tilbage til,
så ved du, hvad der kan ske.
Du må overveje at slukke din kontakt,
for hvis du ikke holder af noget, kan det intet se.
Kom nu, knægt.
Kære Elena,
det er ikke min tur, men du skulle høre det fra mig.
Jeg tror, at jeg har mistet ham.
Jeg kan kun håbe, der er en lille del af hans sind
gemt væk et sikkert sted.
En sidste smule menneskelighed, der klynger sig til livet,
begravet dybt derinde.
Jeg ved det, Bonnie. Du har ret. Både du og min mor har ret.
Jeg kan bare ikke få mig selv til at sige det til ham.
I det mindste ikke i aften. Jeg ringer senere.
Katherine.
Nej.
Jeg hedder Elena.
Elena.
Jeg har brug for dig.
Jeg ved ikke, hvor meget længere jeg kan kæmpe.
Jeg opgiver ham ikke, men det er svært at bevare håbet.
Håb gør ondt.
Måske bliver det bedre i morgen.
Skidt dag?
Jeg har tænkt på noget.
Du er alene i det her store hus,
så måske du ville have en anden til at fylde det op.
Det ville i øvrigt være mig,
at jeg bor her
med dig.
Jeg prøver ikke at forhaste os,
men hvis der er en del af dig, der måske vil have det...
Han gav mig en masse spor, der peger på en gammel historie om sirener.
Du har lidt flere uddannelser end mig. Hvad ved du?
Det er forskellige oprindelseshistorier.
Græske og hedenske mytologier.
Alle legenderne er baseret på samme idé.
Sirenerne bruger tankekontrol til at lokke ofrene i døden.
Nogle siger, at de er Djævelens budbringere.
Noget har kontrol over dem.
Tror du, at sirener kan findes?
For at være ærlig, Bonnie, ved jeg ikke længere, hvad jeg tror.
Enhver historie skal vel starte et sted.
"De forhekser enhver, der nærmer sig dem.
"Der er ingen hjemkomst for den mand, der uvist kommer dem for nær.
"Med deres klare sang forhekser sirenerne ham.
"Som de sidder der på en eng, højt på bunker af rådne skeletter af mænd,
"hvis tørre hud stadig hænger på deres ben."
Meget poetisk.
Ikke kun poetisk. Det er ægte.
De lig, jeg så, de spor, Enzo efterlod.
Han vil vise os, hvem fjenden er. Og at vi hjælper med at bekæmpe den.
Hvad er det?
Hvis jeg skulle gætte, ville jeg sige sang.
Hun har vel endelig fået nok at spise. ang.