Detta har hänt...
Jag heter Sybil.
Vi pratar om en livslevande siren, eller hur?
Damon är helt hängiven mig.
Grejen som levererades tillsammans med den som bodde i valvet.
Jag tror den tillverkades i Helvetet.
Det är en stämgaffel.
Damon, det är över. Du är fri nu.
Jag önskar det vore så, Stefan.
Men mitt arbete med henne har bara börjat.
Jag hoppades verkligen att när vi stoppade Sybil
så skulle vi bryta hennes kontroll.
Men på något sätt har hon fortfarande ett grepp om honom.
Jaså? Vad mer finns det att göra?
Du är fortfarande fäst vid för många. För många är beredda att slåss för dig.
Vi borde jobba på det.
-Lockwood. -Damon, vänta!
Sirenerna använder tankestyrning för att lura sina offer till döds.
Vissa säger att de är djävulens sändebud.
Jag antar att alla berättelser måste ha en början.
750 f.Kr.
Berätta en saga.
Vad för sorts saga?
En lycklig.
En gång för mycket längesedan,
i en by som låg precis här,
levde en man, Arcadius.
Hans många vänner kallade honom Cade.
Han var en vänlig man, älskad och respekterad.
Men Cade kunde göra något som ingen annan kunde.
Han kunde läsa andras tankar.
-Var han synsk? -Den första synske.
Det var denna kraft som gjorde honom så empatiskt inställd mot andra
och det var denna kraft som skulle kosta honom livet.
Det du fantiserar om, broder,
är orent.
Förbjudet.
Om du släpper in mig i ditt sinne kan jag hjälpa dig att kväva dina begär.
Cade hade bara velat hjälpa till, men han gick för långt.
Och männen som fruktade hans kraft vände Cades vänner emot honom.
Och det var då Cade fick lära känna
det inuti män som inte ens hans kraft hade kunnat förutsäga,
sann ondska.
Jag bad om en lycklig saga.
Men det är det, kära syster,
för i döden segrade Cade.
Från den stunden
straffas onda män för alltid för sina syndiga handlingar.
Cade fick sin hämnd,
och en dag får vi vår.
-Hej. -Hej.
Bara så du vet, för framtiden,
att bara för att jag sover hos Bonnie,
innebär det inte att du inte får sova i din säng.
Just det. Nej, jag sov över på Arsenalen.
Jag tänkte ni behövde lite egen tid.
Hur mår Bonnie?
Fastklistrad vid Enzos sida,
trots alla hemskheter han säger till henne.
Han måste svälta i en dag eller två till
innan hon kan börja med hans mänsklighetsknapp.
Bonnie om någon kan föra tillbaka honom.
Vet du vad, jag borde nog röra på mig.
Alaric och jag har en dejt med sirenen.
Var försiktiga.
Du har sett vad Sybil kan göra när hon tar sig in i ens huvud.
Så länge stämgaffeln ringer kan hon inte det.
Finns det någon kod för fästfolk
för "lycka till" och "jag är med dig i tanken"?
Ja, jag tror det är "jag älskar dig."
Jag älskar dig med.
Hej. Tack.
Tacka barnvakten. Hon gjorde det möjligt.
Hej.
Sa jag inte åt dig att inte komma in idag?
Jag hörde att ni hade kaffebrist och kom springandes.
Vi är mitt uppe i ett stort projekt
-så du kan väl ta ledigt... -Vad för projekt? Låter skumt.
Har du en tjej fastbunden i källaren?
Skämt.
Jag lämnar er åt det.
Jag kan bara hantera en förförare åt gången.
Har du hört av Damon?
Nej, och det oroar mig.
Hej.
Jorden anropar planeten Bondlurk.
Är du Peter Maxwell?
Pete äger stället. Jag är bara anställd.
Namnet var Lou. Behöver du hjälp?
Jag behöver verkligen prata med Pete.
Du gör som du vill. Han borde vara tillbaka snart.
Exakt vad för dig hit?
Vet du vad, det är svårt att säga.
Jag är inte den som är intresserad av att hitta din chef.
Det är en kvinna, och jag använder termen brett,
vid namn Sybil som vill det.
Så, oförklarligen,
är jag här.
Låter som om bruden leker med dig.
Du har ingen aning.
Du skulle bara veta. Jag har varit gift fem gånger.
Jag tar tillbaka det.
Du förstår mig faktiskt, Lou.
Haken är att jag och Sybil hade en grej,
men det är över nu.
Teoretiskt sätt är jag en fri man.
Men ändå finner jag
att jag gör allt jag tror att hon vill att jag gör.
Mellan dig och mig, så skulle jag nog döda för henne.
Pete kommer snart. Jag borde jobba vidare.
Nej, du borde göra precis som jag säger.
Bara besvara en till fråga åt mig.
Vad är det värsta du gjort?
Jag mördade en av fruarna jag berättade om.
Fick det att se ut som en olycka.
Rör dig inte.
Helvete. Jag hejade på dig, Lou.
Det gjorde jag verkligen.
Nu, som du sa,
jobba vidare.
Den allsmäktige sirenen fängslad av en gaffel.
Säger mannen som kan dödas med en pinne.
Varför gör den här grejen så ont,
och varför skadar den mina barn?
Och jag som trodde ni hade listat ut det.
Antar att ni inte hade det.
Om den stör din psykiska förmåga varför är Damon fortfarande din marionett?
Jag mixtrade med det innersta av hans undermedvetna.
Om Damon fortfarande tjänar mig är det för att han innerst inne vill.
Varför gör du så här mot honom?
Det är bara Damon.
Är du inte nyfiken på vem jag är?
Faktiskt inte.
Allt jag bryr mig om, är hur jag kan rädda min bror.
Lyckligtvis är svaret på din fråga
en berättelse om mig.
Du gillar berättelser, eller hur professorn?
Jag föredrar facklitteratur.
Då kommer du älska den här.
För längesedan
i en liten Medelhavsby levde det en flicka.
När hon blev myndig,
uppvisade byflickan psykiska förmågor,
ett karaktärsdrag som varit förbjudet i hennes land
i mannaminne.
De psykiskas öde var landsförvisning.
Vilket var hur vår stackars, oskyldiga, övergivna byflicka
hamnade på en flotte.
Strömmen förde henne till klipporna på en kall och avlägsen kust.
Även om hon var tänkt att bli övergiven så var hon inte ensam.
Hon mötte en flicka på ön.
Landsförvisade tillsammans,
förbundna genom psykiska förmågor, två systrar i allt utom blodsband
ödesbestämda att från den stunden
att en dag bli sirenerna.
Så, du förstår, Stefan,
jag förstår varför du skulle göra vad som helst för din bror.
För min syster skulle göra vad som helst för mig.
Göra?
Presens?
Glömde jag att nämna att det finns två av oss?
Jag här inne och hon där ute.
Kan du vänligen sluta göra så där?
Det är att gå till överdrift.
Vad menar du med två sirener?
Jag trodde du var akademiker.
Alla mytologiska tolkningar av vem jag är nämner sirener. Plural.
Samma myter säger också att din nedre hälft är en fågels.
Som tur är
kan man inte tro på allt man läser.
Det räcker. Vem är hon?
Tålamod, Stefan.
Jag lovar att du får reda på det tids nog.
Skit.
Rör dig inte eller så ringer jag polisen.
Praktikanten.
Barnvakten.
Det är Georgie, eller hur? Gör du ofta inbrott?
Jag måste hamna i Alarics säng på något sätt.
Okej, chefen bad mig precis
att ta med dagboken till Arsenalen,
och som den idiot jag är glömde jag be om nycklarna.
Jag tänkte jag skulle bespara mig ett pinsamt samtal.
Samtalet jag kommer att ringa är antagligen mer pinsamt.
Okej.
Kanske är det bäst om du står still.
Kanske du borde hålla dig till nappar och mellanmål.
Okej då. Jag ringer Ric.
Jag skulle inte göra det om jag vore du.
Du måste vara Peter Maxwell.
-Vem fan är du? -Damon Salvatore, det vill säga
killen som grillade din lilla mekaniker där borta.
Jag tror inte att brandsläckaren kommer hjälpa.
Lou har en dejt med den eviga elden.
Innan du ringer det där samtalet vill jag att du frågar dig.
Om jag precis dödade din trogna tjänare med berått mod,
varför skulle jag inte döda dig?
Duktig pojke.
Det var en kuggfråga, Pete. Jag kan inte döda dig än.
Det är väl en tröstande tanke.
Har du träffat en tjej vid namn Sybil? Typ så här lång, väldigt sexig,
ansiktet ruttnar när hon inte äter människokött?
-Du är galen. -Jag tar det som ett nej.
Men ändå, du skulle kunna ljuga.
Nu, berätta sanningen.
Har du någon aning om vad jag pratar om?
Nej. Allt du säger låter galet.
Helvete. Jag tänker göra det här så enkelt som jag kan.
Du har något som Sybil vill ha. Jag tänker leverera det.
Ta bara vad det är och gå.
Det är inte ett alternativ, Pete.
Jag vet inte exakt vad jag letar efter.
Så hur tänkte du hitta det?
Vi, Pete, vi.
Allt jag vet är att det är en släktklenod som tillhör familjen Maxwell
men undermedvetet vet jag att jag känner igen den när jag ser den.
Så var ska vi börja leta?
Jag har ingen aning. Den enda familj jag har är min son.
Jag vill att du tänker efter ordentligt, för ditt liv hänger på det.
För ett par år sen dog min farmor.
Hon lämnade mig en låda med grejer.
Det låter lovande. Vad för grejer pratar vi om?
Jag vet inte. Jag öppnade den inte.
-Familjen är något av en öm punkt. -Tro mig, jag vet vad du menar.
Var är lådan, Pete?
Någonstans i förrådet.
Min son letade efter den. Kanske hittade han den.
Bra. Ring junior. Få hit honom. Nu.
Det är Seline. Klarar du dig?
Ja.
Seline. Misstänkt namn. Väldigt sirenskt.
Vi kan väl fokusera på dig och din syster?
Jag tror jag väntar tills Alaric kommer tillbaka.
Du slingrar dig. Vem är hon?
Tror du att det går fortare om du skadar mig?
Tack.
Trots att flickorna trivdes i varandras sällskap,
hade flickorna en annan konstant följeslagare.
Hunger.
Den som överlevt så här länge på ön hade en plan.
Kalla på dem med mig.
De hör oss aldrig.
Höj din röst så svävar ditt sinne ut och möter dem.
-Hjälp! -Här borta!
-Hjälp! -Hjälp!
-Snälla! -Här borta!
De hörde oss.
Skeppet kommer hitåt. Vi är räddade.
Här borta.
Men flickan på ön visste bättre.
Hon hade gjort det här förut.
Kallat på passerande sjömän med sitt sinne.
Men oavsett hur vasst hennes sinne var,
så var reven runt ön skarpare.
Så ni strandade skeppet?
Snarare förintade.
Uppslängt på klipporna, dömde sjömännen till döden.
Men ljuspunkten
var att deras kära proviant snart skulle sköljas upp på stranden.
Tidvattnet var inte till vår fördel.
Detta var allt som sköljdes upp.
Visste du att detta skulle hända?
Ön är ofruktbar
med undantag av bär och vildsvin.
Detta är enklare,
och roligare.
Syster.
Gråt inte över dem.
Sjömännen var från vår by.
Samma män som förvisade oss hit för att dö.
Aldrig igen.
Om vi inte kan leva på det Gud har givit oss
så är vi inte menade att leva alls.
Lovar du mig?
Stoppa mig om det låter bekant.
Ett snällt syskon, fast bestämd att leva som en munk,
och ett själviskt elakt syskon,
villig att mörda för att tillfredsställa sin hunger.
Kom igen. Du fattar. Parallellen är för bra.
Vår berättelse är din berättelse, Stefan.
Här kommer provet.
Vilken av flickorna är du?
Vad tror du?
Jag tror det är en motorhuvsprydnad, Pete.
Vintage Rolls Royce.
Jag tror också att du löper en stor risk att mista livet.
Jag gör som du bad mig.
Jaså? Jag betvingade dig till att hitta vad jag behöver.
Inte att hämta hit en massa skräp.
Varifrån fick du klockan?
Min son gav mig den. Vad spelar det för roll?
Med tanke på att det är en släktklenod, ganska mycket.
Lämna över den.
Du äter järnört.
Jag vet inte vad du pratar om.
Du ljög för mig, Pete,
och du vet vad som händer med lögnare.
De åker raka vägen till Helvetet.
Donovan?
Pappa.
Låt mig se.
Det ser inte så illa ut. Fortsätta trycka på det.
-Du kommer bli bra. -Ljug inte för mig, Matt.
Du kommer bli bra om du gör som jag säger.
-Vad gör du? -Du måste dricka hans blod.
-Varför? -Jag förklarar senare,
men just nu, måste du lita på mig.
-Drick. -Nej.
-Vad hände? -Jag förklarar allt
men jag måste förstå varför Damon ville skada dig.
Säger du att du kände killen?
Jag säger att jag känner honom. Han är inte död.
Inte precis.
Jag vet. Inget av det här går ihop.
Jag vet att jag spårade upp dig
och berättade inget om det här.
Förlåt, men jag lovar att om du går till bilen nu
så förklarar jag allt.
Jag vill inte att du bevittnar detta.
Vad?
Jag känner mig löjlig som ringer. Det är antagligen inget.
-Hurså? Vad är det som händer? -Din praktikant, Georgie,
hon bröt sig in i huset.
-Vänta, hon vadå? -Och hon tog en bok.
Någon död snubbes dagbok. Sa att hon skulle ta med den till dig.
Är du okej? Är flickorna okej?
Ja. Hurså? Borde jag vara orolig?
Jag menar, hon är väl bara lite knäpp?
Det är lugnt.
Tack för att du ringde. Jag ringer tillbaka.
Hallå?
Georgie.
-Jag är här. Ursäkta. -Vänta!
Vi behöver inte vara fiender.
Damon och jag hade inget med Arsenalen att göra
förrän du tog honom i besittning.
Om vi är fiender, är det för att du valt denna väg.
-Jag bad inte om det här. -Herregud.
Du låter precis som hon. Ett offer in i det sista.
Hon insisterade på att ön skulle föda dem,
och när den inte gjorde det, skakades hennes tro.
Gud sörjde inte för oss.
Det var upp till hennes syster.
Den andra sidan av ön var vildsvinens hemvist.
Det var farligt, men hon visste att hon behövde jaga.
Och skåda. Gud var god.
Eller så fanns det inga vildsvin på ön.
Du fortsatte lura skepp till klipporna. Dödade för provianten.
Och vill du veta det sjukaste?
Det fanns ingen proviant på skeppen.
Bara sjömän.
Och så blev en oskyldig flicka ett monster
för att hennes äldre syster tvingade henne att anta hennes livsstil
även om det innebar att döda män för att hålla sig vid liv.
Så jag frågar igen.
Vilken flicka är du?
Detta är allt du behöver veta.
Allt jag och Damon gjort mot varandra i det förflutna
är förlåtet.
Han är min bror och det finns inget du kan göra
för att ändra på det.
Jag tror du överskattat din bror.
Och jag har underskattat min syster.
Hej, sjöman.
-Vad gjorde du mot mig? -Jag är i ditt huvud.
Eller, vårt huvud typ.
Mina minnen, din skalle.
Din dumma gaffel slutade ringa.
Det finns ingenstans att fly.
Så, promenera med mig.
Är det nu du attackerar mitt psyke?
För att bryta ner mig?
Normalt, ja.
Men chefen har andra planer för dig.
"Chefen?"
Vad pratar du om?
Han tror att du är värdig nog att höra hela berättelsen.
Ska vi fortsätta?
I många år levde min syster och jag som kannibaler.
En villigt och en svävade i lycklig okunnighet,
tills jag upptäckte det här.
Där min syster hade begravt sjömännen hon mördat.
Endast synligt vid ebb.
Ett perfekt gömställe.
Du upptäckte?
Du är inte flickan från ön, eller hur?
Du är byflickan.
Jag försökte.
Jag försökte så hårt att vara god.
Min syster tvingade den här existensen på mig.
Förväntar du dig medlidande
efter allt du gjort?
Kanske, kanske inte.
Allt grundar sig på samma fråga.
Vilken siren är ditt kraftdjur, Stefan?
Sluta låtsas. Vi vet båda att du inte kommer att döda mig.
Varför inte? Det verkar vara din lösning på allt.
-Kanske borde jag göra ett försök. -Förlåt, Matt.
Jag vet att det är tänkt att skrämma mig, men fruktan är en känsla
och ända sedan jag tryckte på knappen
verkar jag utan dem.
Allt jag får av dig är desperation.
Du har rätt, Damon. Jag är desperat.
Och för en gångs skull bryr jag mig inte om dig.
Jag bryr mig inte ett smack om du stängt av.
Jag vill bara veta varför du försökte döda min far.
Hör på. Till mitt försvar, så visste jag inte att han var din pappa.
Jag trodde du var oäkting.
Håll tyst. Inga fler lekar.
Det blir Tyler Lockwood ledsen att höra.
För om du inte spelar med dör han.
Det kanske du bryr dig om.
Inte ens du är så dum.
Mänsklighet eller inte, ingen skulle förlåta dig.
Särskilt inte Elena.
Det är det som är poängen, din idiot.
Tydligen hänger du inte med i svängarna, Matt.
Så låt mig uppdatera dig.
Elena och jag är över.
Faktum är att jag träffar en annan kvinna.
Du ljuger. Det senaste jag hörde var att Tyler var i...
New York?
Ljuger jag eller är jag helt ärlig
när jag berättar att jag bet Tylers hals igår?
Och sen tog med honom på en biltur.
Lämnade honom blödande i bakluckan på en Mustang
vid Park 'N Go längs I-20.
Precis på andra sidan gränsen.
Är det för detaljerat för en lögn?
Ditt drag, Matt. Tick tack.
Om du skadar Tyler, svär jag på Gud att jag dödar dig.
Tja...
Du kan svära på Gud hur mycket du vill.
Det är inte han som lyssnar.
Stefan, eller Caroline,
jag antar att detta är den moderna versionen av en dagbok.
P.S. Jag tror Georgie är den andre sirenen,
om ni inte har listat ut det.
Ironiskt nog är det genom Georgie jag vet att vägen ut
går genom ett tunnelsystem bakom dessa väggar.
För att hitta väggen och passera den,
måste jag beröva mig på syn och hörsel.
Att göra en ögonbindel är enkelt
men hörselbiten. Det kommer bli svårt.
I alla fall...
Inget lite vampyrblod inte kan lösa på andra sidan.
Det är åtminstone vad jag intalar mig,
så med den uppmuntran,
klart slut.
Jag kunde inte tro det.
I alla dessa år hade min syster lurat mig att äta människokött.
Men jag behövde höra sanningen från henne,
så jag konfronterade henne.
Du skulle ha sett hennes min.
Vänta, det kommer du.
Här kommer hon.
Nej.
Stefan, du har träffat min syster.
Seline.
Nerbäddad.
En sekund, gullungar.
-Hallå? -Alaric är inlåst.
Varför fick du mig att göra det?
Bara stanna bilen där du är och stanna.
Jag hittar dig.
Sen kan vi prata om det.
Berättar du en saga för oss?
Visst, älskling. Vad för saga?
Inget sorgligt.
Okej.
Jag vet precis vilken,
men vi måste hålla den mellan oss.
Inte berätta för mamma eller pappa.
Den kallas legenden om Arcadius.
Hallå?
Lite hjälp här.
Antar att det är dags för plan B.
Dåliga nyheter.
Plan B suger alltid.
Hallå, min sköna.
Jag har letat överallt efter dig.
Fråga inte hur jag vet detta eller vad du ska göra,
men Sybil blir glad att se dig.
Är Seline den andre sirenen?
Vad är mer chockerande,
att hon i hemlighet matade mig med människokött
eller att hon förklädde sig till en barnvakt?
Ut ur mitt huvud. Nu.
Varför då? Så att du kan varna Alaric?
Du förutsätter att jag tänker låta dig minnas det här.
Förlåt. Order ovanifrån.
Eller, nerifrån.
Vad gjorde du med mig?
Det får du berätta. Vad minns du?
Du konfronterade din syster.
Hon gjorde dig till kannibal mot din vilja.
Och vem är min syster?
Jag vet inte.
Så frustrerande.
Varför är du fortfarande här?
Jag var medvetslös, du var i mitt huvud.
Varför flydde du inte?
Och hålla dig på sträckbänken?
Så ond är jag inte.
Jag höll på att svara på din fråga.
Hur du kan rädda din bror.
Men för sista gången, jag måste få veta.
Är du öflickan eller byflickan?
Vänta! Svara mig, Stefan. Det är viktigt.
Vem är du i din berättelse?
Offret som försökte i flera år att inte livnära sig på människoblod
bara för den själviske brodern att blåsa in i stan och förstöra det?
Eller är du monstret som förseglade din brors öde
den dag du tvingade honom att bli vampyr?
Den som dömde sin bror till evig förtvivlan
för att han var rädd för att vara ensam?
Nu förutsätter du igen.
Vatten under broarna.
Du skulle bli överraskad av hur färskt det här är för Damon.
Svara mig. Vem är du?
Jag är båda.
Jag misstog mig på dig, Stefan.
Du är värdig.
Du är redo för sanningen.
När jag fick lära mig sanningen om vad min syster gjort,
gjorde jag det enda en anständig människa kunde göra,
jag kastade mig från klipporna.
När jag låg döende bad jag
om nåd, om kärlek,
om förlåtelse.
Men Gud svarade mig inte.
Det gjorde han.
Mina vackra, trasiga barn.
Vem är du?
-Du vet. -Arcadius?
Alla kallar mig Cade.
Du borde vara död.
Oroa dig inte, det är jag.
Min syster. Kan du hjälpa henne?
Ja, men det finns ett pris.
Vad som helst.
Min syster...
Hon slöt ett avtal med Cade.
Odödlighet, skönhet och ungdom för oss båda.
Om vi tjänade vår nya herre.
Vi festar på kött för att hålla oss vackra
och han samlar de ondas själar
i Helvetet.
"Helvetet?"
Som i bokstavligen Helvetet?
Kom igen. Berätta sanningen.
Vem är Cade? Vad är han?
Han är svaret på alla dina problem, Stefan.
Vill du rädda din bror?
Allt du behöver göra är att döda djävulen.
Jag tror dig inte.
Vilken del? Vi gick igenom mycket.
Helvetet. Djävulen. Inget av det existerar.
Trodde du på vampyrer
innan du blev kär i en och blev en?
Det är problemet med fakta, Stefan.
Det är sant oavsett om man tror på det eller inte.
Jag lovar dig, precis som min syster lovade mig,
att det fanns en man vid namn Cade.
Folket han älskade förbannade honom.
Och endast precis i slutet gav han upp hoppet.
Endast när lukten av hans brinnande kropp sved hans näsborrar
såg han dem för vad de verkligen var.
Monster.
Precis som du och jag.
Så Cade förbannade dem i sin tur.
Med sitt sista andetag släppte han lös en så mäktig psykisk tryckvåg
att den skapade en egen värld.
Kalla det Helvetet om du vill.
Namnet spelar ingen roll eller om vi tror på det eller inte.
Oavsett så är det där Cade livnär sig på de fördömdas själar.
Där väntar han på dig, Stefan.
Sluta få det här att handla om mig.
Jag försöker hjälpa min bror.
Men detta handlar om dig.
Trodde du verkligen att dina patetiska försök till försoning
skulle rädda dig från det öde som du innerst inne vet att du förtjänar?
Ett öde passande den ärorike uppskäraren i Monterey.
Nej.
Det var nästan hundra år sedan. Jag är inte samma person.
Det spelar ingen roll, Stefan.
Fläcken kommer alltid att finnas på din själ,
oavsett hur mycket du skrubbar.
Så sluta kämpa emot.
Det är enklare så.
Kanske förtjänar jag det.
Men det gör inte Damon för jag gjorde honom till den han är.
Så om det är mitt fel, fördöm mig.
Inte honom.
Damons öde är redan förseglat.
Jag sträckte mig in i hans sinne
och lät honom se vad som väntar honom
och till och med den lilla gnuttan räckte
för att få honom att trycka på mänsklighetsknappen.
Han valde att tjäna Cade i all evighet
hellre än att uppleva en sekund till av den pinan.
Damon tror på Helvetet.
Och det kommer du också snart att göra.
För du är lika mycket fördömd.
Så Mystic Falls är invaderat av övernaturliga varelser
och vampyrer finns på riktigt?
De livnär sig på människoblod och kan kontrollera folk om de vill.
Varför kunde inte Damon betvinga mig?
På grund av klockan jag gav dig.
Den är full med något som kallas järnört.
"Ett glas järnört om dagen håller vampyrerna borta."
Ja. Hur kunde du veta det?
Det var något din gammelfarmor brukade säga när hon gjorde te.
Hon var senil på slutet, och...
Att överge henne var det svåraste
med att lämna Mystic Falls.
Jag förväntar mig inte att du ska förlåta mig för att jag övergav dig.
Jag hade mina skäl.
De verkar inte så bra just nu, inte ens för mig.
Ärligt talat skulle vi alla ha lämnat stan när vi hade chansen.
Du, Matt. Du kan väl ta en promenad?
Låt mig göra det.
Praktikanten. Var är min syster?
Jag försökte.
Jag försökte befria flickan i cellen som du bad mig.
Och?
Och hon bad mig säga åt dig
att dra åt skogen.
Hon behöver inte din hjälp.
Jag försökte.
Förlåt för att jag drar in dig i det här.
Det är bara det, att i det här fallet måste jag döda budbäraren.
Förresten, tjejen du dödade i en bilolycka för ett par år sedan?
Fick bägaren att rinna över. Hälsa Cade från mig.
Vad?
Vad gör du?
Vad händer med mig?
Översättning: Sara Lindsten