בפרקים הקודמים...
באמת קיוויתי שכשננטרל את סיביל,
השליטה שלה עליו תוסר,
אבל היא עדיין שולטת בו.
תכבה את האנושיות, תישבע לי אמונים.
אם מישהו יכול להחזיר אותי מפי התהום, זו את. בטוח.
יש שתיים כמונו ופגשת את אחותי, סאלין.
סאלין היא הסירנה השנייה?
אתה מניח שאתן לך לזכור את זה כשתתעורר.
המתמחה שלך, ג'ורג'י, היא פרצה לבית.
היא סתם מוזרה קטנה, נכון?
ג'ורג'י. -אני כאן. סליחה.
חכי!
למה גרמת לי לעשות את זה?
דרך אגב, תמסרי לקייד ד"ש ממני.
אם זה משבש את היכולת העל-טבעית שלך, למה דיימון עדיין הבובה שלך?
נתתי לו הצצה למה שמחכה לו,
ואפילו זה הספיק כדי לגרום לו לכבות את מתג האנושיות שלו.
דיימון מאמין בגיהינום.
נשכתי לטיילר את הצוואר אמש.
עם או בלי אנושיות, אף אחד לא יסלח לך על זה.
- ברוכים הבאים למיסטיק פולז נוסדה ב-1860 -
אני מוכרח להודות, זה התה הסגול הכי טוב ששתיתי מימיי.
- מאט -
- יומני הערפד -
אליינה היקרה, אני לא יודע מאיפה להתחיל.
היי. -היי.
מה את עושה כאן ביום החופשה שלך?
קרוליין סיפרה לי שאיבדתם מישהו.
כן. -אשמח לקחת את הבנות למשך היום
אם אתה צריך.
כלומר, זה...
זו תהיה עזרה עצומה, למען האמת. תודה.
היית קרוב אליו?
כן, הוא היה אחד מאיתנו.
הוא היה בן משפחה.
אני מבינה. גם אני איבדתי את המשפחה.
את כולם?
יש לי אחות, אבל אנחנו קצת מרוחקות.
כן. ההורים של טיילר מתו לפני כמה שנים.
הוא היה בן לוקווד האחרון.
עכשיו יש מורשת שלמה... שפשוט נעלמה.
אני בטוחה שבמקום שבו טיילר נמצא, הוא בשלווה. והוא יודע שהוא היה נאהב.
אני...
אני ממש צריך לצאת.
את בטוחה שלא אכפת לך?
בכלל לא. לך. שמעתי שיש קרנבל בעיר. חשבתי שיהיה נחמד לקחת את התאומות.
כן. הן ישמחו מאוד. -סאלין.
שלום לכן. -בואי לשחק איתנו.
היי. -היי.
מי יכולה לנעול נעליים קודם?
אני. -אני יכולה.
אני יכולה.
זה לא יחזיר אותו.
לטיילר הגיע יותר מאשר להיות נזק משני
במשחק שסיביל משחקת עם דיימון.
כן. אני אפילו לא זוכרת את השיחה האחרונה שלנו.
לא דיברנו חודשים.
שנינו היינו עסוקים כל כך.
ואחרי כל מה שעברנו, כנראה תמיד הנחתי
שהוא יהיה שם.
אני אובד עצות בנוגע לדיימון.
לא יודע מה לעשות בקשר אליו.
אולי הדבר הטוב ביותר הוא פשוט להתאבל על טיילר עם חברים שלך.
כולנו חייבים לו את זה.
אל תתייחסי אליי, יקירה.
קרה משהו?
אני בסדר.
וואו.
דיימון רוצח את טיילר לוקווד בדם קר,
ואין לך בעיה עם זה.
לא התכוונתי לצותת לשיחה שלך,
אבל זה היה נראה כמו מצב לא טוב בהחלט, לפחות בעיניי.
אבל היגון שאת מנסה להסתיר כל כך
מעניק לך זוהר יפהפה.
שחררי אותי, בוני.
שחררי את שנינו.
אקח אותך לפגישה כמו שצריך. לאן שרק תרצי.
פריז...
את יכולה לתקן את כל מה שמקולקל בי.
את יכולה לתקן אותנו.
הידיים שלך נראות קצת פצועות.
אני אעזור לך.
בוני בנט, את הגאולה שלי.
כישפת את הבקתה?
הסתרת ממני סוד.
את שוב מכשפה?
האמת היא שלא.
עדיין אין לי כוחות הכישוף שלי, אבל זה לא אומר
שלא אוכל להשתמש בפריט מכושף. זה פריט מכושף בהשאלה מהנשקייה.
הוא נקרא "להבת המאסר".
את מגונדרת.
הוא לוכד ישויות על-טבעיות במקום שבו נשרפים.
אני יכולה להיכנס ולצאת כי זו אני שהציתה אותו.
ואני היחידה שיכולה לכבות אותו.
ולא אעשה את זה... אלא אם כן תדליק את האנושיות שלך חזרה.
למה פתאום את נוקטת את העמדה הזו?
כי טיילר לוקווד מת.
לא אאבד גם אותך.
מה את עושה?
שוואסנה.
זה מחזק.
זה מקדם רווחה גופנית ורגשית.
ממש לא זן.
זה נקמה על טיילר. -למען ההוגנות,
דיימון אחראי לזה יותר ממני.
רק הצעתי שיעשה ככל יכולתו
לנתק את קשריו הנותרים.
ג'ורג'י, איפה היא?
יש לי כבר תא נוסף מוכן. מתויג על שם סירנה מספר שתיים.
אני לא יכולה לראות שום דבר.
היכולות העל-טבעיות שלי נוטרלו.
התקנתי כאן מערכת אינטרקום.
הרעש והכאב האלה יטרידו אותך מעתה ואילך,
סביב השעון.
ברוכה הבאה לגיהינום העל-טבעי שלך.
האינטרקום פועל.
יופי. אני צריך שתבדוק את רמות התדירות
בכל שעה עגולה. זה חשוב מאוד.
אפשר לשאול למה?
כי אני מאמין שתנועת הרטט
הייתה קשורה להיווצרות המנהרות.
זה כמעט לא הגיוני. -טוב, אז אולי משום שאמרתי?
חוץ מזה, קיבלתי מסרון מוזר מאוד מג'ורג'י אמש,
אמרה שהיא צריכה לעזוב. -היא לא הייתה מבריזה מהעבודה.
לא באמצע כל זה. -כן. ולכן אני צריך שתערוך בירורים.
תתקשר לשותפה, תברר מה קורה.
צריך למצוא אותה מיד. מה עם מחקר התנודה?
ריבוי משימות.
בדוק את התנודה, תחפש את ג'ורג'י. תתקשר אליי אם יקרה משהו מוזר.
תהיתי מתי תופיעו.
הגופה בטח מתחילה להסריח קצת.
ניסיתי לשמור עליה שלמה.
אבל אני מוכרח להודות,
נסחפתי קצת עם כל הקטע של למלוק את הגרון.
התנצלותי לדונובן.
אני בטוח שניקית אותו היטב.
מה תעשה בזה? תשפד אותי?
קדימה, תנסה.
אבל קודם כול...
תבחר.
כי אני אקבור כל אחד ואחד מכם.
בעדינות.
הזלזול בי הוביל למותו של טיילר.
מאט דונובן. הבן היחיד שחי במיסטיק פולז.
מדהים שהצלחת להישאר אנושי כל כך הרבה זמן.
כדאי שאתקן את זה.
לכן חזרת, דיימון? לפזר איומי סרק?
לא סרק, אחי.
אל תזוז או שאשבור לו את המפרקת.
אתן למאט הזמנה בלתי ניתנת להעברה
למועדון ארוחת הבוקר העל-טבעי שלנו. -דיימון, מספיק.
קרוליין המתוקה.
כמה חפים מפשע הרגת בחגיגה הלא אנושית שלך?
לא משנה מה תגידי.
השטן יודע מה עשית.
מה קרה לך?
מה מפתיע כל כך בזה?
אני מי שתמיד הייתי.
לא. לא, אתה שונה.
פרופסור ריק סולצמן, אנשים. גאון עם תעודות.
מכיר אתכם טוב משאתם מכירים את עצמכם.
דיימון, לך כבר.
אף אחד לא רוצה אותך כאן.
כולכם מתעבים אותי, נכון?
שיהיה ברור.
הרגתי את טיילר, אתם מתעבים אותי, הקשרים שלנו נותקו?
יופי.
אם חשבתם שעוד נשארה הזדמנות להציל אותי,
שזה יוכיח לכם שאתם טועים.
זה היה נורא. כאילו דיימון נואש שכולנו נשנא אותו.
מצטערת שלא הייתי שם.
אני רוצה להיות שם.
פשוט... לא יכולה. -בבקשה תגידי לי שהולך טוב יותר מאתמול.
גרוע יותר, אם זה אפשרי בכלל.
לייבש אותו לא הצליח או להרעיב אותו.
ניגנתי בגיטרה.
סיפרתי לו על העבר שלנו. זה כמו לדבר לקיר לבנים.
מה השפיע עלייך, כשהאנושיות שלך הייתה כבויה?
מה גרם לך להשתחרר?
נאלצתי להתמודד עם הפחד הכי גדול שלי.
שאני לא ראויה לאהבה.
ושאימא שלי תתבייש בי.
נאלצתי להיזכר עד כמה היא אהבה אותי,
ואז לא הייתה לי ברירה אלא לרצות לעמוד בציפיות האלה.
זה עוזר?
כן. באמת.
תעדכני אותי. ועזבי אותך מזה שאת לא פה.
ניפרד מטיילר כמו שצריך כשכל זה ייגמר.
כן, מתי זה יקרה? -בקרוב.
אני מקווה. -גם אני מקווה.
בעיות של חבר מת?
לבי לבי אלייך.
כל הטראומה הזו.
העול שכרוך בלהגן תמיד על כולם.
אולי תורידי אותי מהראש שלך?
אולי תדליק את האנושיות שלך חזרה?
אולי נסכים שנינו שהאנושיות שלי הייתה מכשול?
כעסתי, הייתי מדוכא.
משורר טרגי מלא באפלה.
איפה הכיף שבחזרה לגרסה נחותה של עצמי?
היית גם הרבה דברים מדהימים.
היית נאמן, יצירתי
ורומנטי בטירוף.
גם אם אדליק אותו חזרה,
מאוחר מדי בעבורך. פספסת את ההלוויה של טיילר.
לנטוש את חברייך בשעת צרה.
זה אכזרי, יקירתי.
אני עוד אחזור.
אני עדיין אהיה כאן.
הודות לך.
תזכור, זה לא דיימון.
הוא בשליטתה של שטן בדמות אישה.
ואנחנו מוכרחים לבטל את שליטתה.
המתמחים עובדים על זה.
ובינתיים, מה,
נניח לו להשתולל ולהרוג עוד חבר שלנו?
אני מנסה למנוע את זה.
גם אם נבטל את השליטה של סיביל, ברגע שדיימון יבין מה הוא עשה,
מה אליינה תחשוב עליו,
הוא עלול שלא להתאושש.
מה אתה מציע?
בזמן שאנחנו מנסים לחשוב איך להציל את דיימון מהסירנות,
אנחנו צריכים לחשוב איך להציל אותו מעצמו.
אנחנו צריכים להרדים אותו.
לכמה זמן?
כמה זמן שנצטרך.
אתה בטוח?
זה לטובתו.
וזאת הדרך היחידה שבה נוכל להגן על עצמנו.
זאת הפתעה.
שיהיה ברור, אנחנו לא ידידים, ולא באתי לשחרר אותך.
למען האמת, אני לא רוצה לראות אותך שוב לעולם.
אז למה אתה כאן? -כי אני רוצה תשובות.
גנבתי חתיכת זבל מהאבא המסתורי של דונובן.
שרף לי את כל הגשרים.
גרם לכולם לשנוא אותי.
אני מניח שזה משום שאת עדיין בראש שלי.
ולמה אתה חושב ככה?
כי דבר מזה לא בשבילי.
אני לא מצליח להבין למה יש לי רצון חופשי
אני עדיין נער השליחויות שלך.
אני עושה דברים כדי לרצות אותך, ואני לא יודע למה.
נשמע שיש לך חרטות.
חרטות מרמזות על כך שאתה לא משרת נאמן.
על מה את מדברת? הרגתי את טיילר לוקווד.
ברור שאני נאמן. -לא, אתה עצוב
כי העצבת את חבריך.
לחברים שלי לא אכפת ממני.
הרגת מישהו שאכפת להם ממנו.
זה בטח גרם להם להרגיש משהו.
זה בטח גרם לך להרגיש משהו.
הנה אתה, מוטרד, עוין. אתה יודע מה זה משדר לי?
שאתה לא לגמרי שלי.
שהלב הקר והאפל של דיימון סלבטור
הרגיש הבזק של כאב
כשהוא נטל את חייו של טיילר לוקווד.
זה גרם לך להרגיש, והתחושה הייתה לא נעימה.
אני לא מרגיש שום דבר יותר. -טעות.
זה כתוב לך על המצח.
האנושיות שלך רוכבת על מתג העמעם,
וכרגע היא דוחפת את עצמה למעלה.
והתחושה איומה, נכון? -שתקי.
ברגע שהעמעם יידלק, תקבל את הרגשות שלך חזרה.
אולי אחיך יאהב אותך שוב.
אבל, בחיי, זו תהיה תחושה איומה.
והתגובה של אליינה לכל מה שעשית,
בוא לא נחשוב על זה אפילו. -תפסיקי לדבר.
תכבה חזרה את המתג,
וכל התחושות האיומות והבלבול הזה
ייעלמו.
אני אישית מעדיפה את אפשרות ב'.
עמעם כבוי. נטישה מוחלטת.
אמרתי לך לשתוק. שתקי!
מה את רוצה ממני?
אני רוצה אותך, דיימון.
את כולך.
אני יכולה לשכתב את תת המודע שלך, אבל זה לא יביא אותי רחוק.
לא אקבל אותך כמו שאני רוצה אותך
כל עוד יש לך תחושות שקושרות אותך לעבר.
לך לראות את אחיך.
תן לו להדריך אותך בהדלקת המתג עד שתרגיש הכול.
אם ככה אתה רוצה לחיות את חייך, קדימה... לך על זה.
אולי תמצא רגעים קטנים של אושר
לפני שהמוות ימסור אותך לידי קייד.
מישהו השאיר לך את החבילה הזאת.
אמר שזה מהנשקייה.
כן. תניח את זה. אני אבדוק את זה אחר כך.
תארוז הכול. חדר אחרי חדר.
מאט, אפשר לעשות את זה מחר.
או מחרתיים, אם אתה צריך זמן. -לא, זה בסדר.
אני מומחה להתמודדות עם אובדן.
זה התחיל בגיל צעיר.
כן, כנראה זה מגיע לי.
כן ולא.
אני מצטער. פשוט...
טיילר והמקום הזה
והעובדה שיש לי דם ערפדים בגוף.
ואם אמות ב-24 השעות הקרובות, אהיה אחד כזה.
איך הגעת למצב הזה?
איך כל זה קרה? -"כל זה"?
מה זאת אומרת? ערפדים,
וורבנה ו...
ומוות?
אלו היו החיים שלי.
זה מה שהתמודדתי איתו. לבד. במשך זמן רב.
זה מה שרציתי לברוח ממנו.
אז תסלח לי
אם אין לי מצב רוח להעביר לך שיעור בהיסטוריה.
מאט, אם קיבלת את זה, זה אומר שאני מת, איזו באסה.
אבל זה גם אומר שאני צריך שתעזור לי למצוא מישהי.
חשבתי שיצאת להיום.
אתה יכול להסתכל בזה? -כן.
המרחק בין מיסטיק פולז לנשקייה הוא 55 ק"מ בערך.
דרכים עקלקלות, גבעות.
אבל הצלחתי לחצות את המנהרה בתוך כמה שעות.
ומה זה אומר על המרחק, 11 ק"מ?
המנהרה כנראה עוברת ממש מתחת להרים.
כן. אבל הקירות עתיקים.
מאות שנים, לפחות.
אז מי לעזאזל בנה אותם? ולמה?
אתה רוצה שאחקור?
לא. לא, אני אפענח את זה.
מה חדש בנוגע לג'ורג'י? -התקשרתי לשותפה שלה.
היא אומרת שהחפצים שלו עדיין בחדרה. אם עזבה, היא לא לקחה איתה כלום.
אני צריך שתתקשר למשטרה ותמלא דוח על נעדר.
ברצינות? -ליתר ביטחון.
איך מתקדם מחקר התדירות?
אתה ממשיך להתנהג כאילו אני עושה משהו מדעי. אני ממש דופק מזלג.
זה מגוחך, ולא גיליתי כלום.
אתה תספר לי מתישהו במה מדובר?
יום אחד.
ניסיון יפה.
כמעט.
זה קשה מדי.
אולי תיתן לבנות דג זהב על המאמץ?
ניקח את זה.
הוא חולה?
נראה לי שהוא מת.
אבל זה בסדר. יש לי רעיון,
ניקח אותו הביתה ונקבור אותו כמו שצריך.
טוב. -טוב?
אני נשבעת,
אם סאלין לא הייתה טובה עם הבנות, הייתי שונאת אותה.
היא מושלמת מכדי להיות אדם אמיתי.
למה זה? -קיבלתי מסרון מדיימון לפני כמה זמן.
הוא רוצה להיפגש בקרנבל.
למה בקרנבל? -לא יודע.
זאת ההזדמנות היחידה, לא יודע אם תהיה עוד.
תצטרך עזרה? -לא.
לא אעמיד אותך בסכנות נוספות, קרוליין.
טובים שני הערפדים מהאחד, זאת מתמטיקה בסיסית.
אני חייב לעשות את זה בעצמי.
זה הדבר הנכון. טוב? אתה יודע שכן.
הוא עלול לא לסלוח לי אחרי זה.
ואני עלול לאבד אותו לנצח.
כבר איבדת אותו.
שנה טובה, יקירה.
קדימה, תרקדי איתי. כמו פעם.
עכשיו אני נזכר, כל האורות, המוזיקה.
לך תזדיין.
לא נפלת בפח? אפילו לא קצת?
שמחה שמצאת דרך לשעשע את עצמך.
מצטער. חזק ממני.
רומנטיקה... הכעס המצטבר של הכול.
זה היה מתקתק מאוד.
ובעבור מה? הגנתי עלייך במשך שלוש שנים
ואז ניסית להרוג אותי.
נראה שאת מנסה שוב?
אני אגיע אליך.
אשתמש בפחדים האפלים ביותר שלך כדי להוציא אותך מזה.
טוב, אני אדם מורכב.
ב-140 השנה שלי בעולם, אף אחד לא הצליח לפענח אותי.
כנראה אמות תוך כדי ניסיון.
את חושבת שאני מפחד מאש כי דיימון נטש אותי באש.
ניסיון יפה. אבל לא.
אתה מפחד מאנשים שעוזבים. נקודה.
אתה מפחד להינטש.
הדבר היחיד שקורה לך שוב ושוב.
כולם עוזבים, אף אחד לא נשאר.
זה מסתיים עכשיו. כי אני לא הולכת לשום מקום.
כן, טוב... זה קצת קיצוני, את לא חושבת ככה?
זמנים נואשים מצריכים אמצעים נואשים.
אני לא עוזבת אותך עד שתחזיר את האנושיות.
אני מעדיפה להישרף בחיים מאשר לנטוש אותך.
מה קורה? -דליפת גז, מפנים אותנו.
שלום, אחי.
סטפן. אני זקוק לעזרתך.
אני מוכרח לומר, אני מופתע.
בפעם האחרונה שראיתי אותך, נראית נחוש לנתק קשרים.
כן, במבט לאחור, אולי זה היה קצת דרמטי.
קצת מאוחר לחזור בך.
גם אם סיביל אילצה אותך.
כן, כאן זה נעשה מסובך.
אני רוצה לשרת אותה, סטפן, אין לי ברירה.
ואם אני משרת אותה אתרחק מהשטן הגדול והרע.
ואני רוצה להתרחק מהגיהינום ככל האפשר.
ולכבות את מתג האנושיות? -יש גורלות גרועים מכך.
אני יודע שאני יכול לעזור לך. אם תיתן לי.
אתה תאלץ אותי להדליק אותו.
לא. לא, אני לא רוצה לעשות את זה, סטפן. -אין לך ברירה.
אתה לא יכול להמשיך לעשות את זה. -למה לא? זה קל יותר, לא?
אין על מה לכפר, סטפן.
אני לא יכול לאכול ארנבות ולהציל אנשים, ולמצוא את דרכי חזרה לשלווה.
אני כבול לגיהינום.
אז, למה? ספר לי.
כשאני יודע מה שאני יודע, למה שארצה להרגיש שוב?
כי אם אנחנו לא יכולים להרגיש, מה הטעם להיות בחיים, נכון?
בדיוק, אחי.
מה הטעם? -לא.
אני לא נופל בפח הזה.
אני רואה את האנושיות שלך מנסה לפרוץ החוצה.
בוא איתי הביתה.
אוכל לעזור לך להיות מאושר שוב.
איך?
זה יצריך זמן ועבודה.
אבל אני אתמוך בך.
אני...
אני לא יכול, סטפן.
הרסתי הכול.
אני אחיך,
ואני אוהב אותך.
רק בוא איתי הביתה.
לא... אני לא יכול.
ככה אתה עוזר לי? ורבנה?
אין בררה, אתה לא יודע מה אתה עושה. -אני יודע בדיוק מה אני עושה, אחי.
האנושיות הלכה לעזאזל.
הכול הולך עכשיו.
ברכותיי, שיחקת אותה.
חרדת נטישה, מקרה קלאסי. עכשיו אפשר לסיים עם זה?
אני לא עוזבת אותך.
מקווה שתעזבי בשלב מסוים.
האוכל בבקתה יאזל.
בספק לגבי היכולת של "אובראיט" לאתר את הכתובת.
אני לא עוזבת אותך.
אני יודע. אני מבין. -לא.
עשן גורם תחושה לא נעימה בריאות, מה?
אני לא עוזבת אותך.
ועדיין לא אכפת לי.
עכשיו את סתם נוהגת בטיפשות.
אני לא עוזבת אותך.
מילים אחרונות נוספות?
אני... לא... עוזבת...
אותך.
את משולה למתה.
אני לא...
בוני.
בוני, תתעוררי.
נקבור את הדג?
כן, אבל בדרך שלנו.
אנחנו מורכבים משני חלקים.
גוף ונשמה.
יש אנשים מיוחדים מאוד.
וכשהם מתים,
טיפוס ששמו קייד בא לקחת את נשמתם.
הוא לוקח גם את הגוף? -לא.
אבל זה לא אומר שהגוף אינו מיוחד אף הוא.
צריך לנהוג בהם בכבוד
כדי למצוא שלווה במוות.
וקייד מכבד את זה.
הוא מעריך את המאמץ.
בואו נראה לו מה עשינו.
איך? -אפשר לקרוא לו.
אבל אני צריכה שתחזיקו לי את היד, טוב?
הכאבנו לך?
ממש לא, הייתן מושלמות. לקחתן את כמות הכשפים המדויקת.
עכשיו... אני צריכה שתגידו את המילה המיוחדת.
אינסנדיה.
כל הכבוד, בנות.
אני חושבת שאתן מוכנות.
למה? -זאת הפתעה.
אנזו!
חזרת בשבילי. -אלא מה.
מישהו היה צריך להציל אותך.
לא... לא! -בוני.
הזמן שלי.
אהבת אותי יותר מכולם.
מספיק.
לא! אני לא עוזבת אותך.
בוני!
אני מצטער. מצטער. -זה בסדר.
אני ממש מצטער.
זה בסדר. זה בסדר. אנחנו בסדר.
כמעט הרגתי אותך. -אני עדיין כאן.
תסתכל עליי.
אתה בסדר עכשיו.
אתה בסדר.
ואתה תקוע איתי לנצח.
כי אני לא עוזבת לעולם.
אני מצטער.
מה כל זה?
אתה לא רוצה לדעת.
תנסה אותי.
טיילר עזר לאיזו בחורה ששמה וירג'יניה סיינט ג'ון
לאתר את הסירנות שברחו מהכספת.
היא קיבלה מחקרים, מכתבים ודברים
מסבא רבא שלה, דלטון.
הוא שחרר את אחת הסירנות ב-1883.
ואז וירג'יניה מתה והורישה הכול לטיילר.
ואז הוא מת. ועכשיו...
והוא רוצה שתמשיך מאיפה שהוא הפסיק.
אני לא הבחור המתאים למשימה. טוב? אני ברחתי.
עזבתי. טיילר ידע את זה.
אולי הוא ראה את מה שאני רואה בך עכשיו.
שאתה אמיץ ונטול פחד.
מתאושש מהר מאוד.
והגעת עד הלום בכוחות עצמך.
לא בזכותי.
מדבר דוריאן.
זו הבלשית סודאנו ממשטרת גרוב היל.
אתה רשום כאיש קשר לג'ורג'יניה דאולינג?
היא בסדר?
מוטב שתבוא הנה.
תודה שבאתם.
חשבתי לנסות לערוך שוב את ההלוויה.
ברוכים השבים.
התכנסנו כדי... לחלוק כבוד לטיילר.
הוא היה חזק.
אל מול אובדן רב כל כך.
הוא נלחם באפלה ששררה בתוכו וניצח.
כיבדתי אותו בטירוף.
טיילר היה מוכן להקריב הכול למעננו.
הוא אהב את כולנו.
והוא היה החבר הכי טוב שלי.
הוא היה הרבה יותר מילד מעיירה קטנה
וחי חיים מלאים הרבה יותר מאשר חיי עיירה קטנה.
אהבתי אותו. כולנו.
אנחנו לא יודעים
מה יקרה לאף אחד מאיתנו.
אבל אסור לנו להניח לזה לרדוף אותנו.
אסור שזה יגרום לנו לשכוח כמה אנחנו חשובים זה לזה.
לפני כמה שנים, ישבתי בפסגת הגלגל הענק עם אליינה
ואמרתי לה כמה חשוב להעריך את הרגעים האלה.
כי רגעים הם כל מה שיש לנו.
אז לכבוד טיילר ואליינה,
אנחנו צריכים להמשיך לייצר רגעים כאלה.
אנחנו צריכים לזכור לחיות.
אליינה היקרה... חסרת לנו היום.
זה היה יום רע מתוך סדרה ארוכה של ימים רעים.
אבל תשמחי לגלות איך יצאנו מזה.
אני חושב שהסבנו לך גאווה.
וואו.
קלטתי שלא אמרתי לך תודה.
אני עומדת להיות אשתך.
וזה אומר לעזור לך ולהגן עליך.
אפילו להציל אותך, אם אני צריכה.
יש לקוות שלא תצטרכי לעשות את זה יותר.
אני זוכרת את הפעם האחרונה שהיינו בקרנבל הזה.
לא ידעתי איך אוכל להצליח להיות ערפדית לנצח.
ואתה אמרת לי שהדרך היחידה לצלוח את זה
היא לספר לעצמך שאתה חזק מספיק. כל יום.
סטפן, אתה חזק מספיק.
ואם אי פעם תטיל בזה ספק,
אני אהיה כאן להזכיר לך.
התקשרתי לבדוק מה קורה. -היי.
הבנות עושות מיזם אמנות קטן לפני השינה.
ואני נסחפתי קצת בסידור המחסן.
וואו, אין כמוך.
ותודה על שנשארת עד מאוחר ועובדת בלילה החופשי שלך.
לא הייתי מצליח להעביר את היום בלעדייך.
מה אני אגיד לך? אני אוהבת את הבנות שלך.
הן גורמות לי להמשיך להרגיש צעירה.
אצא הביתה בקרוב.
בלי לחץ.
תודה. אתה מתוק.
את כאן. -איזו שאלה.
מה קרה? -ראיתי את האמת.
רגשות מחלישים אותך.
סיימתי להרגיש. -יופי.
המשבר הקיומי שלך הסתיים?
כי יש לנו דברים לעשות. יהיה כיף, אני מבטיחה.
כולי שלך.
אתה בטח גווע.
תכעס אם אגיד לך שאני שמחה שחזרת?
הייתי מעדיף שזה יהיה בנסיבות טובות יותר.
אני מצטער שנעדרתי.
אני עובר כמה דברים.
סיפור חיינו.
מה שלום הבנות?
ממש נערות מתבגרות.
בטח יש לך תמונה או שתיים.
כאן הן משחקות במסנן של הגורים, היום הראשון בבית הספר,
יצירות במסיבת יום הולדת של חברה...
אני מתה על התמונה הזאת. סאלין שלחה אותה, מוקדם יותר היום.
סאלין?
המטפלת.
אני יודעת, ריק העסיק מטפלת שווה.
קרוליין, את צריכה לחזור הביתה עכשיו.
ליזי?
ג'וזי? בנות?
ליזי?
בנות? -ג'וזי?
בנות! בנות!
בנות?