Din episoadele anterioare din Jurnalele vampirilor
Chiar speram ca atunci când o doborâm pe Sybil,
va rupe orice control are asupra lui,
dar ea încă-l controlează.
Opreşte-ţi umanitatea, jură-mi credinţă.
Dacă cineva mă poate aduce înapoi, tu poţi. Ştiu că tu poţi.
Suntem două şi tu mi-ai întâlnit sora.
- Seline. - Seline e cealaltă sirenă?
Presupui să te voi lăsa să-ţi aminteşti asta
când te vei trezi.
Interna ta, Georgie, a intrat în casă.
E doar puţin ciudată, nu?
- Georgie. - Sunt aici.
- Scuze. - Aşteaptă!
De ce m-ai pus să fac asta?
Apropo, salută-l pe Cade din partea mea.
Dacă asta îţi întrerupe puterile psihice,
atunci de ce Damon încă este marioneta ta?
I-am arătat ce-l aşteaptă,
şi asta a fost suficient să-l facă să apese butonul umanităţii lui.
Damon crede în iad.
I-am sfâşiat gâtul lui Tyler seara trecută.
Cu sau fără emoţii, nimeni nu te-ar ierta pentru asta.
Ăsta e cel mai bun ceai mov pe care l-am băut.
Dragă Elena, nu ştiu de unde să încep.
- Hei. - Hei.
Ce faci aici în ziua ta liberă?
Caroline mi-a spus că tu şi prietenii tăi aţi pierdut pe cineva.
- Da. - Pot să stau
cu fetele azi dacă ai nevoie.
Asta...
ar fi de mare ajutor.
- Mulţumesc. - Erai apropiat de el?
Da, era unul din noi.
Era parte din familie.
Înţeleg. Şi eu mi-am pierdut familia.
- Pe toţi? - Am o soră,
dar ne-am îndepărtat.
Da. Părinţii lui Tyler au murit acum câţiva ani.
El era ultimul Lockwood rămas.
Acum, o întreagă moştenire...
s-a dus.
Sunt sigură că oriunde ar fi Tyler,
a găsit pace.
Şi ştie că a fost iubit.
Uite, eu...
Chiar trebuie să plec. Sigur nu te deranjează?
Deloc. Du-te.
Am auzit că e un carnaval în oraş.
M-am gândit că ar fi drăguţ să merg cu fetele acolo.
Da. O să le placă.
- Seline. - Bună, fetelor.
Vino să te joci cu noi.
Bună.
- Cine se încalţă prima? - Eu.
- Eu pot. - Eu pot.
Asta nu-l va aduce înapoi.
Tyler a meritat să fie mai mult decât daune colaterale în orice joc
se joacă Sybil cu Damon.
Da. Nici nu-mi pot aminti ultima noastră conversaţie.
Nu am mai vorbit de luni întregi.
Amândoi am fost aşa ocupaţi.
După toate prin câte am trecut,
cred că am presupus că el va fi mereu alături de mine.
Sunt într-o cumpănă cu Damon.
Nu ştiu ce să mai fac cu el.
Poate cel mai bun lucru pe care-l poţi face e să-l jeleşti pe Tyler
alături de prietenii tăi.
Îi datorăm asta.
Nu mă băga în seamă, dragoste.
E vreo problemă?
Sunt bine.
Deci Damon îl ucide pe Tyler Lockwood,
cu sânge rece şi tu nu ai o problemă cu asta.
Nu am vrut să trag cu urechea când ai vorbit la telefon,
dar asta pare o situaţie când clar nu eşti bine,
cel puţin mie aşa îmi pare.
Dar această durere pe care încerci să o ascunzi cu greu,
îţi dă această strălucire frumoasă.
Eliberează-mă, Bonnie.
Eliberează-ne pe amândoi.
Te voi scoate la o întâlnire.
Oriunde vrei tu.
Paris...
Poţi repara tot ce e stricat la mine.
Poţi repara relaţia noastră.
Încheieturile tale par iritate.
Te voi ajuta.
Bonnie Bennett, tu eşti salvarea mea.
Ai vrăjit cabana?
Ai ţinut un secret faţă de mine?
- Eşti din nou vrăjitoare? - Nu sunt de fapt.
Încă nu mi-am recuperat magia,
dar asta nu înseamnă că nu pot folosi un obiect magic.
Am împrumutat asta de la Armory.
Se numeşte "flacăra încarcerării".
- Nu eşti tu minunată? - Prinde creaturile supranaturală
în spaţiul în care arde.
Eu pot să vin şi să plec pentru că eu sunt cea care a aprins-o.
Şi doar eu o pot stinge.
Şi nu o voi face... doar dacă nu
îţi vei simţi din nou emoţiile.
De ce faci asta aşa brusc?
Pentru că Tyler Lockwood a murit.
Şi nu vreau să te pierd şi pe tine.
Ce faci?
Savasana. E fortifiantă.
Ajută la bunăstarea fizică şi emoţională.
Asta nu e Zen.
- Asta e pentru Tyler. - Să fiu corectă,
a fost mai mult Damon decât eu.
Eu doar i-am sugerat să facă tot ce poate
pentru a-şi rupe legăturile pe care le mai are.
Georgie, unde e?
Am pregătit deja o altă celulă. Pentru sirena numărul doi.
Stai, aşa e, nu pot să văd nimic.
Abilităţile mele psihice au fost neutralizate.
Am instalat un intercom aici.
Deci zgomotul şi durerea te vor bântui
de acum înainte continuu.
Bun venit în iadul tău psihic.
- Intercomul funcţionează. - Bine.
Trebuie să testezi nivelul de frecvenţă din oră în oră.
- E foarte important. - Pot să întreb de ce?
Cred că mişcarea vibraţiilor
are de-a face cu formare tunelurilor.
Aproape nu are sens.
Atunci, pentru că aşa spun eu? Şi, am primit un mesaj ciudat
de la Georgie aseară, spunea că trebuie să plece din oraş brusc.
Nu ar lipsi de la muncă.
- Nu cât sunt în mijlocul cercetării. - De acord.
De-asta am nevoie ca tu să găseşti nişte informaţii.
Sună-i colega de cameră, află care-i treaba.
- Trebuie să o găsim imediat. - Cum rămâne cu cercetarea frecvenţei?
Le faci pe toate.
Testează frecvenţa, caut-o pe Georgie.
Sună-mă dacă se întâmplă ceva ciudat.
Mă întrebam când veţi apărea.
Corpul începe să miroasă puţin.
Am încercat să-l ţin cât de intact am putut.
Dar trebuie să recunosc, m-a cam luat valul
după toată chestia cu sfâşiatul gâtului. Scuzele mele către Donovan.
Sunt sigur că l-ai făcut prezentabil.
Ce vei face cu aia? Mă vei înjunghia?
Haide, încearcă.
Dar mai înainte...
Alege-ţi groapa.
Pentru că vă voi îngropa pe toţi.
Încet.
Subestimarea mea
a fost ce l-a ucis pe Tyler.
Matt Donovan. Singurul băiat viu din Mystic Falls.
Ştii, e şocant cum de ai reuşit să rămâi om atâta timp.
Poate ar trebui să rezolv asta.
De-asta ai venit acasă, Damon? Să ne ameninţi degeaba?
Nu-s degeaba, frate.
Nu te mişca sau îi voi suci gâtul.
Îi voi da lui Matt o invitaţie netransferabilă
în clubul nostru supernatural.
Damon, destul.
Draga de Caroline. Oare câţi
oameni nevinovaţi ai ucis când nu ai mai simţit emoţii?
Nu contează ce spui sau ce nu spui.
Diavolul ştie ce ai făcut.
Ce ţi s-a întâmplat?
De ce eşti surprins acum?
Aşa am fost mereu.
Nu. Tu nu eşti aşa.
Profesorul Ric Saltzman, toată lumea.
Geniu cu acte.
Te cunoaşte mai bine decât te cunoşti tu.
Damon, doar pleacă.
Nimeni nu te vrea aici.
Mă dispreţuiţi, nu? Doar ca să nu fie neînţelegeri.
Eu l-am ucis pe Tyler, voi mă urâţi,
legăturile noastre sunt rupte? Super.
Dacă credeaţi că mai este vreo şansă
de a mă salva, asta vă va dovedi că greşiţi.
A fost oribil.
De parcă Damon îşi doreşte cu disperare să-l urâm cu toţii.
Îmi pare rău că nu am fost acolo.
Vreau să fim acolo. Dar... nu pot pleca.
Te rog spune-mi că e mai bine ca ieri.
E mai rău, dacă e posibil.
Să-l ţin pe uscat nu a mers. Să-l înfometez nu a mers.
Am cântat la chitară. I-am spus povestea noastră.
A fost de parcă vorbeam cu un perete.
Ce a funcţionat pentru tine când ţi-ai oprit emoţiile?
Ce te-a făcut să ieşi din starea aia?
A trebuit să-mi înfrunt cea mai mare frică.
Că nu mai eram vrednică de iubire.
Şi că mamei mele i-ar fi ruşine cu mine.
A trebuit să mi se amintească de cât de mult m-a iubit,
şi apoi a trebuit să vreau să mă ridici la aşteptările astea.
Te ajută?
Da.
- Mă ajută. - Ţine-mă la curent.
Şi nu-ţi face griji pentru că nu eşti aici.
Ne vom lua rămas bun de la Tyler cum se cuvine după ce se termină totul.
- Da, când va fi asta? - Curând.
- Sper. - Şi eu sper.
Probleme cu prieteni morţi?
Îmi pare rău pentru tine.
Toată trauma asta.
Povara de a trebui să-i aperi pe toţi mereu.
De ce nu mă laşi pe mine la o parte?
De ce nu-ţi porneşti emoţiile?
Nu putem fi de acord că emoţiile mele erau un impediment?
Am fost supărat, depresiv.
Un poet tragic plin de întuneric.
Ce-i aşa distractiv la a mă întoarce
la o versiune a mea mai inferioară?
Erai şi multe lucruri minunate.
Erai loial, creativ şi incredibil de romantic.
Dar, chiar dacă le-aş reporni, e prea târziu pentru tine.
Ai ratat înmormântarea lui Tyler.
Ţi-ai abandonat prietenii când aveau nevoie de tine.
Asta, draga mea, e ceva urât.
Mă voi întoarce.
Eu tot voi fi aici.
Mulţumită ţie.
Ţine minte, nu e Damon.
Acesta e Damon sub controlul unde diavoliţe.
Şi noi trebuie să găsim un fel de a-l scoate de sub controlul ei. O vom face.
Internii mei lucrează la asta.
Şi până atunci îl vom lăsa să umble liber
- şi să ne mai ucidă încă un prieten? - Încerc că previn asta, să ştii.
Chiar dacă vom rupe legătura lui Sybil,
după ce Damon îşi dă seama de ce a făcut,
de ce va crede Elena despre el, s-ar putea să nu-şi revină.
Ce sugerezi?
În timp ce încercăm să aflăm cum să-l salvăm pe Damon de sirene,
trebuie să aflăm şi cum să-l salvăm de el însuşi.
Trebuie să-l doborâm.
- Pentru cât timp? - Atâta cât e nevoie.
Eşti sigur?
E pentru binele lui.
Şi e singurul mod prin care ne putem proteja.
- Ce surpriză. - Să fiu clar, nu suntem prieteni
şi nu sunt aici să te eliberez.
De fapt, nu vreau să te mai văd din nou.
- Atunci ce faci aici? - Vreau răspunsuri.
Am furat acea chestia de la tatăl misterios al lui Donovan.
Am distrus toate prieteniile.
I-am făcut pe toţi să mă urască. Cred că
fac asta pentru că tu încă eşti în capul meu.
- Ce te face să crezi asta? - Pentru că nimic nu e pentru mine.
Nu pot să înţeleg de ce am voinţă liberă
şi încă sunt servitorul tău. Fac lucruri
să fii fericită şi nu ştiu de ce.
Mi se pare că ai regrete.
Regretul implică că nu eşti un servitor loial.
Despre ce vorbeşti? L-am ucis pe Tyler Lockwood.
- Sigur că sunt loial. - Nu, eşti supărat
pentru că ţi-ai supărat prietenii.
Prietenilor mei nu le mai pasă de mine.
Dar ai ucis pe cineva la care ei ţin.
Asta i-a făcut să simtă ceva.
Pare că te-a făcut şi pe tine să simţi ceva.
Eşti aici, tulburat, ostil.
Ştii ce-mi spune asta? Că nu eşti complet al meu.
Că inima rece şi întunecată
a lui Damon Salvatore a simţit durere
când i-a luat viaţa lui Tyler Lockwood.
Te-a făcut să simţi,
şi nu a fost bine.
Nu mai simt nimic.
Greşit. Se vede pe faţa ta.
Emoţiile tale sunt lângă acel buton
şi chiar acum apasă pe el.
Te simţi groaznic, nu?
- Taci. - Butonul e apăsat,
şi-ţi vei primi emoţiile înapoi.
Poate fratele tău te va iubi din nou.
Dar, cât de groaznic va fi.
Şi reacţia Elenei despre tot ce ai făcut,
nici să nu ne gândim la asta.
Nu mai vorbi.
Nu apăsa pe acel buton
şi toate aceste sentimente urâte şi toată confuzia,
totul va dispărea.
Eu? Eu prefer opţiunea B.
Să nu apăs butonul. Să abandonez totul.
Am spus să taci. Taci!
Ce vrei de la mine?
Te vreau pe tine, Damon.
Complet.
Îţi pot rescrie subconştientul, dar asta mă va duce
până la un punct. Nu te voi avea
aşa cum vreau cât încă ai
aceste legături emoţionale cu trecutul tău.
Du-te la fratele tău.
Lasă-l să te ajute să apeşi pe buton până vei simţi totul.
Dacă aşa vrei să-ţi trăieşti viaţa, du-te. Trăieşte-o.
Poate vei găsi un strop de fericire
înainte ca moartea să te ducă la Cade.
Cineva a lăsat asta pentru tine.
A spus că e de la Armory?
Da. Las-o acolo. Mă voi uita mai târziu.
Împachetează tot. Cameră cu cameră.
Matt, putem face asta mâine.
Sau poimâine dacă ai nevoie de timp.
Nu, e bine.
Sunt expert la a avea de-a face cu pierderile.
Am început de mic.
Da, merit asta.
Meriţi şi nu meriţi.
Îmi pare rău. Dar...
Tyler şi locul ăsta
şi faptul că am sânge de vampir în sistem.
Şi dacă voi muri în următoarele 24 de ore, voi deveni unul.
Cum s-a ajuns la asta?
- Cum s-a întâmplat totul? - "Totul"?
La ce te referi? La vampiri
şi verbină şi...
şi moarte?
Asta a fost viaţa mea.
Cu asta am avut de-a face. Singur. Mult timp.
De-asta am vrut să scap.
Deci, iartă-mă
dacă nu am chef să-ţi ţin o lecţie de istorie.
Matt, dacă ai primit asta,
înseamnă că am murit, ceea ce naşpa.
Mai înseamnă şi că am nevoie de ajutorul tău să găsesc pe cineva.
Am crezut că nu te mai întorci azi.
- Poţi să te uiţi la asta? - Da.
Distanţa dintre Mystic Falls şi Armory
e de vreo 50 de kilometri.
Drumuri şerpuite, dealuri. Dar eu am putut să parcurg lungimea
tunelului în doar câteva ore.
Şi asta înseamnă, cât, 10 kilometri?
Tunelul trebuie să treacă fix pe sub munţi.
Da. Dar pereţii sunt bătrâni.
U câteva secole, cel puţin. Cine naiba a construit asta?
Şi de ce?
Vrei să cercetez asta?
Nu. Îi dau eu de cap.
- Ce veşti ai despre Georgie? - Am vorbit cu colega ei.
A spus că toate lucrurile lui Georgie încă sunt în camera ei.
Dacă a plecat, nu a luat nimic cu ea.
Trebuie să suni la poliţie şi să o declari dispărută.
- Serios? - E doar preventiv.
Cum merge cu cercetare frecvenţei?
Te comporţi de parcă aş face ceva ştiinţific.
Lovesc un diapazon.
Ridicol şi nu am învăţat nimic.
Îmi vei spune despre ce e vorba?
Într-o zi.
Bună încercare.
Aproape.
E prea greu.
Dă-le fetelor un peştişor pentru efortul depus.
Îl vom lua pe acela.
E bolnav?
Cred că e mort. Dar e ok. Uite ce vom face,
îl vom lua acasă şi-l vom înmormânta cum se cuvine.
- Ok. - Ok?
Îţi jur, dacă Seline nu se descurca aşa bine cu fetele, aş fi urât-o.
E prea perfectă să fie reală.
- Pentru cine e asta? - Am primit un mesaj de la Damon
acum câteva minute. Vrea să ne vedem la carnaval.
- De ce la carnaval? - Nu ştiu.
Dar asta e singura mea şansă. Nu ştiu dacă voi mai primi alta.
- Trebuie să profit de ea. - Ai nevoie de ajutor?
Nu. Nu te mai pun în pericol, Caroline.
Doi vampiri sunt mai buni decât unul, a matematică simplă.
Trebuie să fac asta de unul singur.
Asta trebuie să fac. Bine? Ştii că aşa e.
Nu ştiu dacă mă va ierta după asta.
Şi aş putea să-l pierd pentru totdeauna.
L-ai pierdut deja.
Un an nou fericit, dragoste.
Haide, dansează cu mine.
Aşa cum am făcut atunci. Îmi amintesc acum. Luminiţele,
muzica...
Du-te dracului.
Nu ai crezut? Nici măcar puţin?
Mă bucur că ai găsit un mod de a te amuza.
Da, scuze. Nu m-am putut abţine. Romantismul... patima mocnită.
A fost atât de
incredibil de siropos.
Şi pentru ce? Te-am ţinut în siguranţă
timp de trei ani, iar apoi ai încercat să mă ucizi.
Şi se pare că vei încerca din nou?
Voi ajunge la tine.
Mă voi folosi de cele mai întunecat frici ale tale să te scot din asta.
Da, dar sunt o persoană complicată.
În cei 140 de ani petrecuţi pe acest pământ,
- nimeni nu a ghicit asta. - Ei bine.
Se pare că voi muri încercând.
Crezi că mi-e frică de foc
pentru că Damon m-a abandonat într-un foc.
Bună încercare.
Dar nu e aşa.
Îţi e frică de oamenii care pleacă.
Punct. Îţi e teamă să fii abandonat.
Singurul lucru care ţi se întâmplă din nou şi din nou.
Toţi pleacă, nimeni nu stă.
Totul se termină acum.
Pentru că nu plec nicăieri.
E puţin cam extrem, nu crezi?
Vremurile disperate cer măsuri disperate.
Nu plec de lângă tine până nu-ţi porneşti umanitatea înapoi.
Prefer să ard de vie decât să te abandonez.
- Hei, ce se petrece? - Scurgere de gaze, suntem evacuaţi.
Salut, frate.
Stefan.
Am nevoie de ajutorul tău.
Trebuie să recunosc că sunt surprins. Ultima dată
erai hotărât să rupi toate legăturile.
Da, privind înapoi, cred că a fost puţin cam dramatic.
E prea târziu să retragi asta.
Chiar dacă Sybil te-a făcut să o faci.
Da, vezi, aici devine complicat.
Vreau să o slujesc, Stefan, adică, trebuie.
Dacă o slujesc, asta mă ţine departe
de însuşi diavolul. Şi vreau să stau departe de iad
pe cât se poate posibil.
- Prin aţi opri umanitatea? - Se poate şi mai rău.
Ştii că pot să te ajut. Dacă mă laşi.
O să mă faci să o pornesc înapoi.
Nu. Nu, e-eu, nu vreau să fac asta, Stefan.
Trebuie. Nu poţi continua să faci ce faci acum.
De ce nu? Nu e mai uşor?
Nu trebuie să îndrept lucrurile, Stefan.
Nu pot să mănânc iepuraşi şi să salvez oameni,
şi să lucrez să ajung din nou la pace.
Sunt destinat iadului.
Deci, de ce să o fac? Spune-mi.
Ştiind ce ştiu, de ce aş vrea să mai simt emoţii vreodată?
Pentru că dacă nu simţim,
atunci ce rost are să mai trăim?
Exact, frate.
- Ce rost are? - Nu.
Nu cred asta.
Văd cum umanitatea ta încearcă să iasă, Damon.
Vino acasă cu mine. Te pot ajuta să fii fericit din nou.
- Cum? - E nevoie de timp şi muncă.
Dar voi fi alături de tine.
Eu... nu pot, Stefan.
- Am stricat totul. - Hei.
Eu sunt fratele tău
şi te iubesc.
Vino acasă cu mine.
Nu... Nu pot.
Aşa mă ajuţi? Cu verbină?
Nu aveam de ales, nu ştii ce faci.
Ştiu fix ce fac, frate.
Umanitatea s-a dus acum.
Totul e permis acum.
Felicitări, ţi-a ieşit.
Frica de abandon, ca la carte.
- Putem termina asta? - Nu voi pleca de lângă tine.
Chiar sper să pleci la un moment dat.
Cabana asta va rămâne fără mâncare.
Şi mă îndoiesc că cei de la UberEats vor putea găsi adresa asta.
Nu te părăsesc.
- Ştiu. înţeleg. - Nu.
Fumul nu se simte bine în plămâni, nu?
Nu te părăsesc.
Şi tot nu-mi pasă. Acum te comporţi prostesc.
Nu te părăsesc.
Mai ai şi alte ultime cuvinte?
Eu...
nu...
te...
...părăsesc.
Eşti aproape moartă.
Eu nu...
Bonnie. Bonnie, trezeşte-te.
Vom îngropa peştele?
Da, dar în felul nostru.
Vedeţi voi, suntem făcuţi din două părţi. Trupul şi sufletul nostru.
Unii oameni sunt foarte speciali. Şi când mor,
un bărbat pe nume Cade
vine să le ia sufletele.
- Le ia şi corpurile? - Nu.
Dar asta nu înseamnă că corpurile lor nu sunt speciale.
Ele trebuie tratate cu demnitate
pentru a-şi găsi pacea în moarte.
Iar Cade respectă asta.
Apreciază efortul.
Hai să-i arătăm ce am făcut.
- Cum? - Îl putem chema.
Dar trebuie să mă ţineţi de mână, bine?
Te-am rănit?
Nu, deloc. A fost perfect.
Aţi luat fix câtă magie trebuie.
Acu... trebuie să spuneţi cuvântul special.
Incendia.
Bună treabă, fetelor.
- Cred că sunteţi pregătite. - Pentru ce?
E o surpriză.
Enzo!
Te-ai întors la mine.
Bineînţeles că am făcut-o. Cineva trebuia să te salveze.
- Nu... Nu! - Bonnie.
Mi-a venit vremea.
Tu m-ai iubit mai mult ca oricine.
E suficient.
Nu. Nu te părăsesc.
Bonnie!
Îmi pare rău.
- E ok. - Îmi pare aşa rău.
E ok. E ok. Suntem bine.
Aproape te-am ucis.
Încă sunt aici.
Uită-te la mine.
Eşti bine acum.
Eşti bine.
Şi o să mă ai pe cap pentru totdeauna.
Pentru că nu voi pleca niciodată.
Îmi pare rău.
Ce sunt toate astea?
Nu vrei să ştii.
Încearcă-mă.
Tyler o ajuta pe fata asta, Virginia St. John
să găsească sirenele care au scăpat din seif.
Ea avea toată cercetarea asta şi scrisori şi lucruri
de la străbunicul ei, Dalton.
El a eliberat una din sirene în 1883.
Apoi Virginia a murit şi i-a lăsat toate astea lui Tyler.
Apoi el a murit.
- Iar acum... - El vrea
să preiei de unde a rămas.
Nu sunt potrivit pentru asta.
Bine? Am fugit.
Am plecat. Tyler ştia asta.
Poate vede ce văd şi eu în tine acum.
Că eşti curajos.
Şi neînfricat.
Incredibil de rezistent.
Şi ai ajuns aici de unul singur.
Nu mulţumită mie.
- Dorian. - Sunt detectiva Sudano,
poliţia Grove Hill. Apari ca persoană de contact pentru Georgina Dowling?
E bine?
Ar fi bine să vii aici.
Mersi că aţi venit.
Am vrut să mai dăm o şansă înmormântării.
Bun venit înapoi.
Ne-am adunat să-l omagiem pe Tyler.
Era puternic.
Şi a trecut prin atâtea pierderi.
A luptat cu întunericul din el şi a câştigat.
L-am respectat aşa mult.
Tyler era dispus să sacrifice totul pentru noi.
A ţinut la noi toţi.
Şi a fost prietenul meu cel mai bun.
Era mult mai mult decât un tip dintr-un orăşel,
şi a dus o viaţă mult mai mare de atât.
L-am iubit.
Cu toţii am făcut asta,
uite, nu ştim
ce ni se va întâmpla în continuare.
Dar nu trebuie să lăsăm asta să ne bântuie.
Nu trebuie să uităm ce însemnăm unul pentru altul.
Acum câţiva ani, am stat în vârful acelei roţi Ferris cu Elena
şi i-am spus cât de important este să apreciem aceste momente.
Pentru că asta e tot ce avem.
În cinstea
lui Tyler şi a Elena,
trebuie să continuăm să creăm momente ca acesta.
Trebuie să ne amintim să trăim.
Dragă Elena...
Ne-ai lipsit azi.
A fost o zi proastă într-o serie de zile proaste.
Dar ţi-ar fi plăcut cum am terminat-o.
Cred te-am făcut să fii mândră.
Am realizat că nu ţi-am mulţumit.
Voi fi soţia ta.
Ceea ce înseamnă că te voi ajuta şi te voi proteja.
Ba chiar te voi salva, dacă trebuie.
Sper că nu va trebui să mai faci asta.
Îmi amintesc ultima dată când am fost la acest carnaval.
Nu ştiam cu voi putea suporta
o eternitate de a fi vampir.
Şi tu mi-ai spus că singurul mod de a trece prin ea
e să-ţi spui ţie însuţi că eşti suficient de puternic.
În fiecare zi.
Stefan, eşti destul de puternic. Şi dacă te îndoieşti de asta,
voi fi aici să-ţi amintesc.
- Hei, voiam să văd ce faceţi. - Hei.
Fetele lucrează la un proiect înainte de somn.
Şi pe mine m-a cam luat valul organizând garajul.
Eşti cea mai bună.
Şi-ţi mulţumesc că ai rămas până târziu şi să ai lucrat şi când era liberă.
Nu aş fi putut să trec de azi fără tine.
Ce pot spune? Iubesc fetele.
Mă fac să mă simt tânără.
- Voi ajunge acasă în curând. - Nu te grăbi.
Mulţumesc. Eşti minunată.
- Eşti aici. - Desigur.
- Ce s-a întâmplat? - Am văzut adevărul.
Sentimentele te fac slab.
- Am terminat cu simţitul. - Bun.
Ai terminat cu criza existenţială?
Pentru că avem lucruri de făcut. Va fi distractiv, îţi promit.
Sunt doar al tău.
Cred că eşti flămând.
Te vei supăra dacă-ţi spun că mă bucur că eşti aici?
Mi-aş fi dorit să fie sub alte împrejurări.
Îmi pare rău că am dispărut.
Am trecut prin nişte chestii.
Povestea vieţilor noastre.
Ce fac fetele?
Sunt aproape adolescente.
Cred că ai câteva poze.
Astea sunt ele jucându-se cu filtrul de căţeluş,
prima zi la şcoală,
se jucau la petrecerea unei prietene...
îmi place asta. Seline a trimis-o azi.
Seline?
Dădaca.
Ştiu, Ric a angajat dădaca sexy.
Nu, Caroline, trebuie să te duci acasă acum.
- Lizzie? - Hei, Josie?
- Fetelor? - Lizzie?
- Fetelor? - Josie?
Fetelor?
- Fetelor! - Fetelor?
Ric... or! - Fetelor?