בפרקים הקודמים...
עזבת את הבן שלך. נטשת את המשפחה שלך.
התביישתי! הייתי חייב להסתלק.
היא יפהפייה.
השרשרת שלי.
חשבתי שלעולם לא אראה אותה שוב. תודה.
את רוצה חופש בתמורה לשתי הבנות הללו.
אני אעשה את זה. רק תשחרר את הבנות.
אוכל להיות המרטש שאתה רוצה.
תכבה את האנושיות שלך? -לתקופה קצרה, כן.
אני חוזה שלאחר שנה איתי, אתה לא תרצה לעזוב.
כשזה יסתיים, תשחרר אותי ואת אחי.
עשינו עסקה. אשרת אותו במשך שנה ואז סיימתי.
מה תעשה?
כדאי לך לפתוח מכסה מנוע ולכבות את מתג האנושיות, סטפן.
ככה לא יכאב לך כל כך.
היי.
אני דיימון.
ויש לי בעיות כעסים.
שלום, דיימון.
אולי תספר לנו מה הביא אותך לפגישה היום?
סידרתי לאחי עבודה... -האמת, ביקשתי את העבודה.
כן. באמצעות הקשרים שלי.
בכל אופן, הבוס שלנו נתן לסטפן הוראות חדשות.
ועכשיו, אנחנו אמורים להניע אנשים לקבל בחירות רעות,
ורק אז אנחנו הורגים אותם ושולחים את נשמותיהם לשטן.
חשבתי שבחרנו ב... אנלוגיה מרומזת.
כולם נתונים בשליטה מוחית.
ניצחון הצלילות על הפיקחות. זה מה שאני אומר.
בחיים לא אמרת דבר כזה.
בקיצור, מאז הוא השיג את העבודה החדשה הזאת, הוא קשה.
מלא בעצמו. -טוב.
הוא מקנא כי אני טוב יותר במציאת לקוחות חדשים.
לדוגמה, מי לדעתכם האדם הכי נורא בחדר הזה?
מג או אליזבת?
שתיכן אמרתן דברים איומים.
אני בטוח שבהינתן ההזדמנות הנכונה,
אחת מהן תחליט החלטה רעה.
בקטנה. שהן לא עוברות את הסינון.
אליזבת. שקט. גם את, מג.
מה איתך? מה אם היית צריך לבחור אדם אחד שימות?
במי תבחר? במג או באליזבת?
רגע, עצור ברגע זה. -ואם הבחירה הייתה בינך לבין מג?
תרצה שמג תמות?
תענה על השאלה בכנות.
כן.
הייתי רוצה שהיא תמות במקומי.
מה אם גם מג וגם אליזבת היו צריכות למות, על מנת שאתה תחיה?
אז הייתי רוצה ששתיהן ימותו.
מה אם היינו מוסיפים את כולם?
תבחר בין עצמך לבין האנשים האלה.
אני רוצה לחיות.
לא אכפת לי מאף אחד מהם.
טוב... -כן.
אני חושב ששמעתי מספיק. -כן. גם אני.
וואו, וואו, וואו!
חשבתי שנותנים לקייד רק את הנוראים מכול, כמו הבחור הזה.
קייד יכול לקבל אותו. אלו שלי.
מה אתה עושה? מדיטציה? -זה נקרא שליטה עצמית, דיימון.
אין דם נוטף שווה אין פיתוי.
אני עושה את זה נכון הפעם.
הראשים יישארו שלמים.
זה גבול דק מאוד.
או קרום צוואר דק מאוד.
חוסר האמון שלך בי ממש מתחיל לעלות לי על העצבים.
אני רק אומר, יש לך היסטוריה כמרטש.
אתה בטוח שאתה רוצה להמשיך לבדוק את המים הספוגים בדם?
לכן קוראים לזה היסטוריה. היא לא תחזור על עצמה.
הכול טוב.
כן. שמתי לב.
- יומני הערפד -
אליינה היקרה, מצטערת שלא כתבתי באחרונה.
שלושה שבועות, ביתר דיוק.
בטח בוני כבר מילאה דפים על גבי דפים בתיאורים של פריז המדהימה.
וריק הבטיח לכתוב לך
מהתוכנית להגנת עדים שהוא כפה על עצמו עם הילדות.
זה משאיר אותי להשלים פערים במיזמים לעבודה
ובניסיון לא לחשוב על העבר.
וזה אירוני, לאור המקום שהבוס שלי שלח אותי אליו.
דרך אגב, תיכון מיסטיק פולז נראה בדיוק אותו דבר
כמו שראית אותו בפעם האחרונה.
אני בטוחה ששמת לב שמישהו חסר בערך הזה.
סטפן עם דיימון עכשיו.
אני לא יודעת איפה הוא או מה הוא עושה,
אבל אני יודעת שזה לא טוב.
אז אני עושה כמיטב יכולתי לחשוב על דברים אחרים במקום זאת.
כפי שאמרתי, תמיד יש עבודה.
כן. אני כמו עיתונאית מוטמעת, רק בשיעור היסטוריה.
יום חדשות חלש?
בית הספר עורך פעילות ליום המייסדים.
הם ביקשו אותי מפורשות, כבוגרת.
אבל התקשרתי לבדוק מה התוכניות שלך לארוחת הצהריים.
אני יכולה לשמור לך מקום במזנון.
בפעם אחרת.
אני בדרך לנשקייה למסור את הארגז של סיינט ג'ון שטיילר השאיר.
עושה לריק טובה.
את בסדר?
אני בסדר גמור.
זה זמני בלבד. כל זה... זמני.
יש לי רעיון.
אם תתגנבי למשרד של המאמן לימן
ותכתבי משהו גס רוח בספר המהלכים שלו,
המשקאות יהיו על חשבוני הערב ב"גריל".
"משהו גס רוח" כלומר משהו לא מנומס,
או משהו ממש מגעיל?
מה שתחליטי. -אין בעיה.
אני לא מתגעגע לקול הזה.
כן. גם אני לא. -היטמעות נעימה.
תודה. נדבר אחר כך.
יש כאן מישהו?
סליחה?
אתה בטח מאט.
אני דוריאן.
כן. ריק אמר שאתה האחראי בזמן שהוא בשבתון.
אתה מתכוון בזמן שהוא מסתיר את הילדות שלו מפני הסירנות.
הוא סיפר לי מה באמת קרה לג'ורג'י.
אמר שהוא רוצה לתת לי אזהרה הוגנת מול מה אלחם,
אם אשאר.
ברוך הבא לחוג האמון.
סאלין רצחה את הידידה שלי.
אני רוצה למצוא דרך להתנקם בה.
ומאחר שהנשק היחיד שלנו מטייל כרגע בפריז...
אתה מתכוון לקולן?
הוא נקרא המטה של ארקדיוס.
האויבים של קייד חישלו אותו באש שהרגה אותו.
אם אתה אומר.
לא אני. הרווי אמר. ביומן שלו. הוא היה במכונית של ג'ורג'י.
נראה שהבחור המת שלנו, היה ידיד של הסירנות, ב-1790.
הן פיתו אותו למנהרות של הנשקייה, והוא גווע שם.
מצאנו את העצמות שלו לפני חודשיים. תוצאות בדיקת הדנ"א הגיעו אתמול.
אדיר.
כן, מתברר שהוא היה קרוב של משפחה ממיסטיק פולז.
ודרך הקסם שנקרא אינטרנט,
איתרתי צאצא חי.
הוא בא לתבוע את השיירים.
היי, מר מקסוול. סיימת לחתום על הטפסים?
אתם מכירים?
ובנוסף לכל, היא התנדבה לארגן את תחרות "מיס מיסטיק פולז".
וואו!
המורה שלך עסוקה מאוד.
כן, אבל אני עוזרת לה במיזמים.
כולנו עוזרים. כולם אוהבים אותה.
בוקר טוב לכולם.
בוקר טוב, העלמה סיביל.
מה אתה עושה כאן?
אתמול סיימנו את המהפכה האמריקנית
והיום נתחיל במאה ה-19.
לא. התכוונתי, למה את מתחזה למורה להיסטוריה?
אני לא מתחזה.
אני נותנת המון שיעורי בית. ובוחני פתע, נכון?
את המורה הכי טובה בבית הספר.
את שולטת במוח של הילדים? -גרמתי להם לאהוב היסטוריה. זה פשע?
לפני שתנסי לתקוף אותי או להתקשר למשטרה או לבקש עזרה ממישהו,
רק תדעי שאם תעשי את זה,
אף אחד מהילדים לא יגיע לשיעור הבא.
אפשר לדלג לחלק שאת אומרת לי מה את רוצה?
בטח. אם נדלג לקטע שבו את מודה שאת מעדיפה לעשות הכול
למעט לחשוב על מה שסטפן עושה עכשיו.
את מי הוא רוצח בזמן שהרגשות שלו כבויים.
ובתשובה לשאלה שלך, אני רוצה ללמד אותך היסטוריה.
אחרת למה אמרתי לבוס שלך לשלוח אותך הנה למשימה?
משימת החדשות הגיעה ממך.
עכשיו אמרתי את זה.
כנראה היית תלמידה ממש טובה.
נצטרך לנסות לתקן את זה.
תלמידים, עברו בבקשה לפרק שלוש.
"וירג'יניה לפני מלחמת האזרחים".
העלמה פורבס? את יכולה לשבת.
מה איתה? שם. -הגברת העשירה?
לא. אם נשלח לקייד אנשים רק כי הם מתקמצנים, לא יישאר מקום בגיהינום.
טוב, בסדר. אז נלך על המגישה.
היא כבר נראית כועסת.
עכשיו טיפלנו בכעסים. חוץ מזה, אם לשפוט לפי מאגר המועמדים,
היא כנראה היחידה שכבר סוגדת לשטן.
היא לא ממש אתגר, סטפן.
אתה רוצה אתגר, אה? -כן.
בוא נלך על האישה הזאת, שם.
הזקנה? ששופכת דברים בכל מקום?
מה אנחנו עושים, המתות חסד? -לא.
הרופאה שעוזרת לה.
מנין לך שהיא רופאה ולא סתם סניטרית?
ציפורניים מטופחות... כלומר, היא לא עובדת עם הידיים.
זימונית רפואית, כלומר, היא בתפקיד. בת 20 ומשהו וכבר רופאה?
כנראה סיימה בגרויות מוקדם. השקיעה הרבה בעבודה.
מה נראה לך, דיימון?
לא יודע, סטפן. אולי היה לה אח ששעמם אותה ברמות?
או שאולי היא מונעת על ידי משהו אפל.
כאב כלשהו בעברה.
לא כולם חרדתיים כמוך.
אולי משהו טוב מניע אותה.
נשמע לי כמו מילות הימורים, דיימון.
באמת? נשמע לי כמו מילות זכייה.
יש רק דרך אחת לגלות, נכון?
ששש.
אלוהים. יש כאן רופא?
ורבנה? בחייך.
אתה לא סומך עליי שאשתתף בניסיון להשחית את הרופאה הטובה?
אני צריך למכור את האשפוז שלך עם חולשה אמיתית.
חיטטתי קצת באינטרנט.
מתברר ששני ההורים של טארה
נהרגו בתאונת דרכים לפני 10 שנים.
זו הייתה תאונת פגע וברח. לא מצאו את הנהג.
אמרתי לך שמשהו אפל מניע אותה.
שמעתי רק עצב, סטפן.
לא שמעתי אופל.
אולי חושי העכביש שלך שגויים בקשר אליה, חבר.
חושי העכביש שלי בסדר גמור, תודה.
תקשיב לזה.
שני ההורים שלה תורמי איברים
ומותם בטרם עת הציל חיים של אנשים.
לכן טארה הלכה ללמוד רפואה. -באמת?
היא התנדבה בזמנה הפנוי בקבוצת תמיכה למושתלים.
זה קצת מורבידי, אם אתה שואל אותי.
אם כי בעצם, זה...
זה מושלם.
אני לא מאמין שריק הסכים להניח לה ללכת.
ולא ראיתם אותה מאז חג המולד?
לא. -כן, לא הייתי בעיר.
זאת המומחיות שלו.
הנה פריט נוסף שיכול לעזור.
מר סקלטון מקסוול היה נפח, ב-1790 בערך.
ביומן שלו הוא שרטט משהו שהוא יצר בפח לפני שמת.
לדברי דלטון סיינט ג'ון,
בני מקסוול השורדים עשו מזה ירושה משפחתית.
זה נראה מוכר?
לא, לא ממש.
אבל יכול להיות שזה היה בארגז האחסון של המשפחה שדיימון בא לחפש.
כן.
בינתיים, שאר הכתבים של דלטון מ-1883 היו על סאלין. "מה סאלין רוצה".
הוא מציין מידות מדויקות החל מהצוואר, כתף, שפה, לשון...
כן, הייתי אומר שהוא היה כפייתי כלפיה. הוא אפילו לקח לה מידות לכתר.
רגע, רק רגע. תראה לי את הרשימה.
כל אלה חלקים של פעמון.
צוואר, כתף, שפה, כתר...
אלו מונחים של עיבוד מתכת. המדידות הגיוניות.
באמת? -כן.
בני מקסוול היו בעסקי ייצור פעמוני כנסייה.
כך התחיל עיבוד המתכת במשפחה, בזמנו.
מגניב. -כן.
יש לך רף נמוך מאוד ל"מגניב".
אין אבחנה בינתיים.
בדיקות הדם שלו חזרו והן תקינות לחלוטין.
כנראה תמיד ידעתי שמשהו כזה יקרה.
למה אתה אומר את זה? -זו פשוט קארמה.
הוא החליט הרבה החלטות אפלות בחייו.
פגע בהרבה אנשים לאורך הדרך.
אני לא חושבת שכדאי שתספר לי את זה.
קשה לי שלא לחשוב שכל זה קורה מסיבה מסוימת.
ביקרתי באתר לתרומת איברים היום, וראיתי רשימה של אנשים...
אנשים ראויים באמת... פשוט מחכים בתור להשתלה.
ואחיך תורם איברים.
כן, ראיתי בטופס האשפוז שלו.
העלאת השערות אינה תורמת בשום צורה.
למה לא? ראיתי בחורה אחת,
היא בראש הרשימה. שמה קאסי פאולר.
כן, אני מכירה אותה. היא מטופלת שלי.
היא ילדה ממש טובה.
לפי הפרופיל שלה היא רוצה לנסוע למדינות מתפתחות
ולבנות בארות ולדאוג למים נקיים.
זאת לא אשמתה שהכליות שלה כושלות.
אז מה, דיימון מבזבז את חייו והיא לא יכולה לחיות את שלה?
אני לא יכולה לחשוב ככה, למרבה הצער.
מבחינתי כרופאה, חיים של אחד חשובים בדיוק כמו חיים של אחר.
גם אחרי כל מה שהוא עשה? -אינני יודעת מה דעתך על עברו של אחיך.
מה אם הייתי אומר לך שהוא גרם למוות של ההורים שלך?
מה?
ההורים שלי נהרגו על ידי נהג שיכור.
למה אתה אומר את זה? -כי את... זקוקה להזדמנות.
זה מה שאת מאמינה בו.
דיימון נהג שיכור.
דיימון הוא זה שהרג את ההורים שלך.
תטרוף את הקלפים, למה לא?
קייד לא אמר שאני לא יכול להשתמש בקיצורי דרך.
אמרתי לך שהיא תהיה אתגר.
למה אתה מרוצה כל כך? אתה אמור להיכנס לתפקיד.
אני רק אומר שאולי יש אנשים שאי אפשר להשחית.
אולי היא פשוט טובה.
אף אחד לא פשוט טוב.
חכה ותראה.
מה אתה עושה?
מגדיל את מינון הוורבנה שלך.
מה? לא.
אני צריך ליצור מקרה חירום רפואי כדי שכל שאר המשחק יסתדר.
אתה מוכן להפסיק לרמות לרגע אחד?
דיימון, אני עובד בשביל השטן.
אני לא צריך לשחק הוגן.
מי יכול לספר לי מתי מיסטיק פולז הפכה רשמית לעיירה?
קרוליין?
את זוכרת משהו ממה שלמדת בבניין המכוער להפליא הזה,
לפני שנים רבות? -מיסטיק פולז נוסדה ב-1860
כשבני לוקווד, פורבס, פל, גילברט וסלבטור
התאספו לחתום על כתב הזכויות של העיירה.
מנפנפת בשמות. ו... טעות.
אלו משפחות המייסדים. -האבות הקדמונים שלך זקפו זאת לזכותם, כן.
אבל זמן רב לפני שהם הרימו נוצות כדי לחתום על המגילה הדבילית,
היו כאן אנשים אחרים.
קבוצה של גברים ונשים שונים.
לא מובנים.
בסופו של דבר, הם נשרפו למוות בגלל מי שהיו.
את מדברת על מאה המכשפות שנשרפו על המוקד כאן?
1790.
אני זוכרת את זה כאילו זה היה אתמול. זה היה הריח הכי נעים שיש.
העשן החזיק מעמד שעות.
מנין לך לדעת?
מי רוצה לצאת לסיור לימודי?
גם אני.
האוטובוס בחוץ.
והעלמה פורבס, את יכולה לשבת איתי.
לא נראה לי.
תראי, הצלחתי לשלוט בטכניקת שלט הרחק שלי.
הדם שלך לא יציל אותו, אמרתי למוח שלו להיכבות.
אם מישהו ימות כאן, הצגת ה"תפוח למורה שלך" תיהרס.
אולי זה יהיה שווה את זה.
אבל בינתיים, קום.
ראי הוזהרת.
כל מוות היום יהיה באשמתך, ויתווסף לכרטיס הניקוד שלך לגיהינום.
באה?
המקום הזה הידרדר מאז 1790.
אני תמיד שוכחת שאת מבוגרת הרבה יותר משאת נראית.
דברי איתי בעוד אלפיים שנה, נראה איך את מחזיקה מעמד.
אני רוצה לדעת למה הביקור האחרון שלך בשדה הזה
היה בזמן שמאה מכשפות נשרפו למוות?
טיילתי באזור עם אחותי,
חיפשתי נשמות טעימות לקייד,
והמכשפות לא הסכימו.
את טוענת שזאת אשמתך שהמכשפות נשרפו על המוקד?
מן הסתם, את לא יודעת את כל הסיפור. איך מאה המכשפות מתו באמת.
למה יש לי תחושה שאת עומדת לפצוח בשירה? -אל תפתי אותי.
המכשפות סיפקו עזרה מכושפת לנפח מקומי
שהכין להן פעמון לכנסייה.
לפעמון הייתה תכלית מיוחדת.
אבל מה שאף אחד לא הבין זה שאני וסאלין התיידדנו עם הנפח.
חיבלנו קצת בתוכנית שלו.
מה הם עושים?
תקראי לזה נקודות זכות נוספות.
מצאתי תיאורים של פעמון כנסייה עתיק ברשומות האחוזה של המשפחה שלך.
רגע, יש לנו אחוזה?
הייתה לנו.
מרביתה נמכרה למיסטיק פולז, כדי לפרוע את חוב המשפחה.
סבתא, היא... היא אהבה בירות.
עוד משהו להתגאות בו.
בכל אופן, לפי זה,
מדידות הפעמון תואמות למה שדלטון סיינט ג'ון כתב.
זה מה שסאלין חיפשה ב-1883.
למה שיהיה אכפת לה מפעמון הכנסייה שלנו?
פיטר מקסוול היה האחרון שהניח את ידיו על פעמון המכשפות.
עד שהוא השליך אותו מהגשר, לפני 20 ומשהו שנה.
הבטתי לתוך ראשו וראיתי את הכול.
תהלוכה כלשהי, פעמון תלוי על קרון.
תהלוכת יום המייסדים.
מצלצלים בפעמון המגילה בכל שנה. -זה העתק.
המקור הושלך ממשהו שנקרא גשר וויקרי ב-1992.
בכל אופן, ביליתי את שלושת השבועות האחרונים
בשליחת אנשים לנהר בחיפוש אחר הפעמון,
והם לא מצאו כלום. אבל אני יודעת שהוא עדיין קיים,
כי אי אפשר להשמיד אותו.
זה לא מבשר רעות.
תאשימי את המכשפות. לא פלא שאנשים חשבו שהן מעצבנות כל כך.
עכשיו, בבקשה.
לא.
לא, את לא רצינית.
תשתמשו בכל הקופסה, ילדים.
היסודיות חשובה.
ויולט, תפסיקי. ויולט!
לא, כולם להפסיק!
הלו? הפעלתי עליהם את כוחי.
הבאת מצת. אלא מה. ילדה טובה.
שחררי אותם. -עוד דרישות חסרות תועלת?
לא אשחרר אותם עד שתביאי לי את הפעמון.
למה את רוצה את הפעמון?
אני רגשנית. אני רוצה אותו. ואני זקוקה לעזרתך במציאתו.
או שכולם ימותו?
אי אפשר להציל את כולם. לפידים, נוזל הצתה... פוף.
כן, אני מבינה איך אש פועלת.
איך בדיוק אני אמורה למצוא את הפעמון הזה בכלל?
לא ציפיתי שזה יהיה קל.
לכן אני נותנת לך תמריץ.
לחץ הדם שלו יורד לרמות נמוכות מדי.
בקושי יש לו דופק.
טארה, תקשיבי לי. -אל תדבר, בבקשה.
בבקשה. תתקרבי.
בבקשה.
תסתכלי עליי.
מעולם לא הייתי נהג שיכור.
מצטער, דיימון.
אתה חלש מכדי לשכנע אותה אחרת.
טארה, תראי לו שאני צודק בקשר אלייך.
תני לי הזדמנות לגאול את עצמי.
לא משנה מה תעשה, ההורים שלה עדיין מתים.
הטעויות שלך לא יבוטלו לעולם.
החיים שלי שווים משהו.
גם המוות שלך.
תחשוב כמה טוב תעשה
לאנשים שבאמת ראויים לחיות.
לא, לא, לא, סטפן...
נראה לי שעדיף שלא תהיה כאן. -הלב שלו כבר כושל.
אולי כדאי שנחכה שזה יסתיים.
נשבעתי לעזור לאנשים.
אני מבין, באמת.
הנה משהו שאני לא מצליח להפסיק לחשוב עליו.
תטפלי בלב של דיימון, תעמידי אותו שוב על הרגליים.
ואז הוא יחזור לשתייה.
ואז לילה אחד הוא יישב מאחורי ההגה,
יגרום לתאונה נוספת.
הורים של עוד מישהו ימותו.
או שאולי הפעם אלו יהיו ילדים.
אי אפשר לחזות את העתיד.
אני יודע, אבל אפשר לשפוט את העבר.
כמה פעמים דיימון צריך להראות לנו מי הוא באמת
לפני שנאמין לו באמת?
אני מבין את המאבק שלך, באמת שכן.
לנסות להיות מושלמת בעבור כולם
כשאת רק רוצה להחליט החלטות בעצמך.
זה לא קשור אליי.
בטח שכן, כי את אחראית.
תישמעי לתחושת הבטן שלך
ותעשי מה שאת חושבת לנכון.
כדאי שתלך.
עכשיו.
טארה...
אני מצטער.
שמעת אותי?
אני...
טארה...
אני מצטער על מה שעשיתי.
אני מודה לך...
אבל זה לא מספיק.
לא... הלוואי שיכולתי לחזור לאחור ולשנות את זה, אבל אני לא יכול.
אני ממש מצטער על מה שעשיתי.
לא, תקשיבי לי.
הריגתי לא תשנה את העבר.
לא.
אבל היא תשנה את עתידך.
לא.
אל תעשי את זה, טארה.
שעת המוות...
14:47.
כך הנחתי.
מאט, מתי בפעם האחרונה ראית את אבא שלך?
אני איתו עכשיו.
את נשמעת לחוצה. את בסדר?
אני צריכה להביא לסיביל את הפעמון העתיק שאבא שלך השליך מגשר וויקרי.
רגע, לאט לאט, הפסקתי לעקוב אחרי "בסדר".
כשאבא שלך גר במיסטיק פולז, הוא לקח את פעמון המגילה לגשר וויקרי
והשליך אותו מעבר למעקה.
ועכשיו סיביל רוצה אותו חזרה.
אומרת שיש לו ערך רגשי או משהו.
רגע, מתי זה קרה?
1992, לפי תחקיר מעמיק שסיביל עשתה על אבא שלך.
כן, זה הגיוני. -למה?
גשר וויקרי זה המקום שההורים של אליינה סטו מהכביש.
כשהשריפים הוציאו את המכונית, מצאו עוד משהו...
פעמון המגילה היה מקולקל, אבל הם שמרו אותו.
נקווה שלא מכרו אותו ב"אי-ביי". -לא, אימא שלך אחסנה אותו.
אני יודע כי פיניתי את המשרד שלה אחרי ההלוויה.
כל הארגזים שהבאת לבית, הם עדיין במחסן.
קחי אותי לשם. עכשיו.
קרוליין, אל תעשי את זה. את צריכה להתרחק ממנה.
אין לי ברירה. הילדים יהרגו זה את זה.
ילדים? איפה את?
מאט, אם תנסה למנוע ממנה לעזור לי,
אשלח פקודה על-טבעית, והתלמידים שלי ימותו.
אם תבוא לבית שלה, התלמידים שלי ימותו.
אם אגלה שמישהו ניסה להתערב...
אוף, הבנו.
באמת היית צריכה להיות מורה.
אולי זאת תהיה הקריירה השנייה שלי, אחרי שתשיגי לי את הפעמון.
אולי היית צריך לספר למשרד השריף מה באמת קורה כאן.
זה דחוף. הם יתקשרו שישמעו מחברת האוטובוסים.
וידוע לנו שהסיור של סיביל יצא ליד מיסטיק פולז.
אנחנו בכיוון הנכון. -הכול כי היא רוצה פעמון.
מעולם לא שמעתי משהו מטורף כל כך.
אמר הבחור שהשליך אותו מהגשר.
מה עבר לך בראש בכלל?
חשבתי על התהלוכה. -מה?
תהלוכת יום המייסדים.
זאת שבה הם שמים את פעמון המגילה על קרון,
ואיזה עשיר מצלצל בו כששני טמבלים עומדים מצדדיו
ולובשים מדים מעופשים ממלחמת האזרחים?
הייתי אחד הטמבלים בתהלוכה הזאת. הייתי אמור להיות.
אז רצית לבטל את התהלוכה?
קלאסי. -לא, מאט, זה לא רק זה.
המשפחה שלנו יצרה את הפעמון הזה. משפחת מקסוול.
הראשונים להביא אנשים לאזור הזה.
בזכותנו הייתה עיירה בכלל.
אבל לאנשים שהשתלטו על העיירה היה כסף, והרבה.
הם כינו עצמם "המייסדים", הפכו את עצמם לאליטה.
והם נהגו במשפחת מקסוול כמו... כמו בבושה.
ובסופו של דבר, נעשינו כאלה.
הפעמון הזה היה סמל לכל מה שהם לקחו מאיתנו.
אז הפעמון פגש את הנהר.
ונכנסתי למכונית ולא הסתכלתי לאחור. עד עכשיו.
משרד השריף. הם אמרו שרק אוטובוס אחד יצא לסיור היום.
יש קישור נווטן לכתובת הזאת.
הנה. סע, סע!
היי.
רק רציתי להיפרד לשלום.
אני יודע שניסית לעזור לאחי. -משתתפת בצערך.
אין צורך. הבדיחה על חשבונך.
טוב, אני יודעת שאתה בהלם. -ואם לא?
מה אם כל זה היה משחק, ורק עשיתי לך מבחן מוסרי?
זה יהיה מטורף.
ואכזרי. -כך או כך, אחי מת.
אלוהים.
אבל הוא מת בנסיבות טבעיות, נכון?
הכנסת אותי לאחר מעשה, כדי שאף אחד לא יידע מה עשית בעצמך.
רצית במותו.
הערמת עליי. -לא, לא, לא.
רק רציתי לראות מה תעשי אם אתן לך הזדמנות.
ומימשת את הפוטנציאל שלך.
אוי, סטפן...
אתה... מת. -טכנית, את לא טועה.
חשבתי שתתאושש מהחמרמורת של הוורבנה, דיימון.
למרבה המזל, קיבלתי משקה אנרגיה מהסניטר שבא לפנות את הגופה שלי.
תודה על לא כלום, דרך אגב.
היית חלק מזה?
תהיי בשקט. אל תנסי לברוח. כבר נכשלת במבחן.
אתה באמת חושב שקייד ירצה אותה? היא אפילו לא רעה.
היא עשתה דברים רעים. -אולי היא ראויה להזדמנות שנייה.
אני מוכרח לומר, אני מאוכזב.
זה מצב המנוחה שלך, סטפן, אז מה?
אני מבין למה התבלבלת.
חסר לך משהו?
מצאתי את זה בכיס שלך.
הסתובבת עם זה במשך שבועות, נכון?
אז מה?
זאת מתנה חוזרת מקרוליין. שכחתי שזה אצלי בכלל.
בטוח? מאז יצאנו לדרכים, משהו לא היה תקין.
כן, הרגשות שלי. -לא, לא, לא.
חוש ההנאה שלך.
למה אתה חושב שבחרתי בטארה למשחק הקטן שלנו?
היא מזכירה לך מישהי?
מתעניינת ברפואה. עיניים חומות, שיער חום. התייתמה עקב טרגדיה.
היא מזכירה לך את אליינה.
וכך גם השרשרת הזאת.
היא מעוררת את המצפון שלך.
הוא מעכב אותך, דיימון. -לא נכון.
טוב...
אם זה נכון... אני חושב שהיא מוכנה לפגוש את הבוס.
מאט, גיליתי משהו.
בקשר לסירנות? -לא, לא בדיוק. בקשר לצעצועים שלהן.
הבנתי את זה מהמדידות של דלטון. הירושה של מקסוול והקולן,
הם מתאימים זה לזה ויוצרים ענבל,
הפטיש שמתנדנד בתוך הפעמון.
שלושת הדברים החסרים, כולם חלק מפעמון אחד.
כשמרכיבים אותם כמו שצריך, הפעמון הזה הופך לפעמון-על מכושף ומיסטי.
זה מעורר תהיות בנוגע למה שקורה כשמצלצלים בו.
אם צליל הקולן מכאיב לסירנות,
דמיין את זה פי אלף.
וואו.
זה מגניב, נכון?
מאט? מאט, אתה שם?
כן, אני אחזור אליך.
היי.
היי! היי, תקשיבי. את צריכה להתרחק, טוב?
היי! היי!
היא לא תקשיב לך. אף אחד מהם לא יקשיב.
סיביל שולטת בהם. תעזור לי לשחרר אותם, עכשיו.
איני רואה שום דבר בצורת פעמון.
נראה שאפילו לא טרחת לפתוח חצי מהארגזים האלה.
לא היה לי לב,
אבל את לא תביני, נכון?
לא.
מעולם לא היה לי מחסן.
רק רגע.
מה כתוב שם?
"היי, אחותי. מחפשת משהו? סאלין."
עכשיו אני יודעת למה היא כל הזמן סידרה לי את הבית.
פתאום אני מרגישה צורך לפרוק זעם.
מאט, זהירות!
קדימה, קדימה, קדימה!
זה בסדר. -סיימתם את המטלה.
סיביל סיימה עם כולכם עכשיו.
נראה לי שעליתי על זה.
אתה לא מנסה לדפוק עניינים.
תודה. -זה שקוע יותר.
זה יותר תת הכרתי מזה. -על מה אתה מדבר?
למרות מיטב מאמציך, האנושיות שלך כל הזמן מפעפעת החוצה
בגלל ה... תזכורת הקטנה הזאת.
תזכורות גורמות בעיות.
היא חסרת משמעות. -אני לא מאמין.
למה לא? -אתה נראה מוטרד. אתה לא נהנה מהעבודה שלנו.
אוי, כמה שאתה קשקשן. -טוב,
אז תוכיח לי שאני טועה. תוכיח שהעבר מאחורינו.
תוכיח לי שלא אכפת לך.
לא אכפת לי.
מרוצה? -כמעט.
אתה שוכח משהו?
טוב. טוב.
אוטובוס אסף עכשיו את הילדים.
הם לא זכרו דבר.
אמרתי להם שהייתה דליפת פחמן חד חמצני בדרך לכאן
ושהאוטובוס הקודם שלהם נגרר.
זה טוב, יסודי מאוד.
כן, אני בקי בתירוצים.
מאט.
היי!
מה ששמעת ממני היום, ובשבועות האחרונים,
אלה לא תירוצים.
אלו פרטים מהטעות הגדולה בחיי.
אל תעשה את אותה טעות שאני עשיתי, בן.
אל תתרחק מהמשפחה שלך. -אתה יודע מה?
בילדות, מכל החברים שלי,
הייתי היחיד שלמשפחה שלו לא הייתה מורשת במיסטיק פולז,
אז הרגשתי כמו זר בעיירה שלי.
ואז אני מגלה שלמשפחה שלנו יש היסטוריה, בסופו של דבר.
זה יכול היה לשנות הכול בשבילי...
אבל לא נתת לי סיכוי לדעת את זה.
תרשי לי לנחש.
מאט התקשר לספר לך שהוא הצליח להציל את התלמידים להיסטוריה שלי משרפה.
לפני שתקיזי את דמי על המגפיים הטיפשיים האלה,
כדאי שתהיי בטוחה באלף אחוז שאני לא מקושרת עדיין לילדות שלך.
מה זאת אומרת?
בילינו הרבה זמן יחד בטיול שעשינו.
היה לי מספיק זמן לשתול מתגי כיבוי במוחות שלהן
ואני יכולה לכבות אותם בכל רגע,
אז כדאי שלא תעצבני אותי.
לא, את משקרת. סטפן וידא שהילדות שלי יהיו מוגנות.
את בטוחה שהוא חשב על כל הפרצות האפשריות
כשהוא התמקח על הנשמה שלו?
הדרך היחידה לגלות היא אם תנסי לפגוע בי ותהמרי.
זה מה שאת רוצה לעשות, קרוליין?
את רוצה להמר על החיים של הילדות שלך?
את נראית רציונלית כל כך כשמדובר בביטחון הבנות שלך,
אלא שאת עדיין מתכננת להתחתן עם מרטש.
איך את לא רואה בזה סכנה לבנות שלך?
כשאתחתן עם סטפן, הוא יהיה הגבר שתמיד אהבתי.
הוא כבר עבר מסעות מרטש בעבר.
ובכל פעם מחדש הוא הצליח למצוא דרך למעוד...
בכל... פעם... מחדש.
את יודעת מה ההגדרה של אי שפיות?
לעשות את אותו הדבר שוב ושוב
ולצפות לתוצאות שונות.
אני רק מקווה שבפעם הבאה שהוא יהיה מרטש,
הבנות שלך לא יהיו בבית.
אם יש לך שאלות, הקצין יכול להראות לך את האישור שלנו.
מצאת משהו יקר כאן?
עטיפות של ממתקים ושקיות של מזון מהיר.
זה לא עוזר למשבר הקיומי שלי.
עברתי כאן במכונית אמש עם אחי.
נקלענו ללהט הרגע וזרקנו משהו מהחלון.
אולי הוא צריך לעזור לך לחפש אותו.
הוא לקח בוקר חופשי מהעבודה.
חוץ מזה, הוא גם ככה לא רוצה את הדבר הזה.
האמת, אני בכלל לא יודע למה אני רוצה אותו.
כי בכל פעם שזה אצלי, אני פשוט מרגיש...
טוב יותר.
אם ככה, נשמע שאחיך מניאק.
הוא יכול להיות. יש לך אחים ואחיות?
ילד יחיד.
יש לך מזל.
מעולם לא היית צריך לדאוג מטעויות של אחרים.
אחיך גורם צרות?
הוא שומר על איפוק.
מבחינה יחסית.
וזה דבר טוב... כי המצב מוזר כרגע.
אם אחי יעשה מהלך אחד רע...
אי אפשר לדעת מה יהיה.
לפעמים אנשים חוזרים לעצמם.
מענישים את עצמם, כמוך?
עטיפה אחרי עטיפה?
עדיף על להשאיר אותם על הרצפה.
היי.