בפרקים הקודמים...
כתבתי לך מכתב.
לא מקובל עליי לא לראות אותך שוב לעולם.
אל תנטוש את המשפחה שלך. -אתה יודע מה?
בילדות, מבין כל החברים שלי,
הייתי היחיד שלמשפחה שלו לא הייתה מורשת במיסטיק פולז.
זה יכול היה לשנות הכול בשבילי.
הירושה של משפחת מקסוול והקולן,
יחד הם מתחברים לפטיש שמתנדנד בתוך פעמון.
כשמרכיבים אותו כמו שצריך, הפעמון הופך לפעמון-על מיסטי.
שחרר אותן.
ידעת מהרגע הראשון שאצטרך להרוג בשביל קייד.
אנשים רעים ורוצחים. הנערות האלו חפות מפשע.
בדיוק. -לא!
יום אחד תבין
שאתה אפילו לא זוכר מה זה אושר.
עד אז, תתרחק ממני.
האנושיות שלך תציף אותך חזרה.
אתה תהיה אכול אשמה על שחטפת את הילדות של ריק וקרוליין,
על שמכרת את הנשמה של אחיך לקייד, על שהרגת את טיילר לוקווד.
חכה!
אני לא מה שאתה צריך לפחד ממנו בראש שלך, דיימון, אלא מעצמך.
בוקר טוב.
זה היה ממש לא משכנע. מה את עושה?
סתם... מדרבנת את עצמי.
תרגום: את עדיין במיטה, מתבכיינת על סטפן.
מודה באשמה.
למה את נושמת בכבדות כזו?
אני רצה. הייתי צריכה לצאת, לנקות את הראש.
מה מטריד אותך? -אנזו.
אני צריכה שתייעצי לי. רוצה ללכת לאכול ארוחת בוקר?
אני האדם האחרון שכדאי לך לבקש ממנו עצות בזוגיות.
הארוס שלי הפך את מיס מיסטיק פולז לערפדית רק כדי להרגיז אותי.
אז לא, אני לא הולכת לשום מקום.
טוב. שיהיה ארוחת בוקר במיטה. איך את אוהבת את הביצים?
את באמת כאן עכשיו?
דיימון?
רגע, גם דיימון כאן?
תרדי למטה, קרוליין.
עכשיו.
- יומני הערפד -
היי, אדוני, אני מצטערת. תתעורר בבקשה.
את לא צעירה מכדי לשתות?
אתה. אתה עשית לי את זה, ועכשיו אתה מספר בדיחות?
שמך ויולט, נכון? תירגעי.
הכול יהיה בסדר.
זה מה שקרוליין אמרה. אבל תראה.
את כועסת. אני מבין. את מרגישה שכפיתי עלייך את זה.
תאמיני לי, אני מזדהה איתך.
אחי כפה עליי לעשות עסקה עם השטן,
כדי שאהפוך נערות חפות מפשע כמוך למפלצות
כדי שיעשו... דברים איומים כאלה.
זה...
זה לא הוגן.
אבל החיים לא הוגנים, ויולט.
נתתי לך אפשרות בחירה.
לא היית מוכרחה להרוג את האנשים האלה, אבל הרגת.
בחרת לשתות.
וזה עושה אותך למנחה המושלמת לקייד.
מה זה אומר?
קצת קשה להסביר זאת.
כנראה יהיה קל יותר להראות לך.
מה לדעתך קרה לו?
אני מניחה שסיביל אחראית לזה.
אבל השאלה האמיתית היא: מה היא עשתה למוח שלו הפעם?
יש רק דרך אחת לגלות.
את יכולה להכניס את שתינו פנימה?
תרשי לי לחזור למיטה אם אגיד לך שאי אפשר?
אין סיכוי.
מה זה היה? -לא יודעת. אני...
זה היה רק אש וכאב.
אז זה מה שדיימון מרגיש.
תראי.
הוא סובל.
רגע, את שומעת את זה?
נראה שיש לנו עכברוש במרתף.
את עצבנית?
תמיד חשבתי שזאת הבעת הפנים הרגילה שלך.
תני לי לנחש. דיימון מרגיש לא טוב.
מה עשית לו?
נתתי לו את מה שהוא רצה.
הדלקתי את מתג האנושיות שלו.
אם כך למה הוא זומבי?
אני מניחה שהמוח שלו לא הצליח להתמודד
עם כל הזיכרונות והרגשות שהציפו בבת אחת.
אבל אל תדאגו, אני יכולה לטפל בו, כל עוד אקבל את מה שאני רוצה.
את מטורפת אם נראה לך שנשחרר אותך מהתא הזה.
את תתעסקי גם בראש שלנו.
זה מה שיפה כאן... אין לכן ברירה.
תשלמי את המחיר או שתתכונני לקבל שושבין קטטוני בחתונה שלך.
אם אתם עדיין מתחתנים, כמובן.
אני יודעת שהמצב נראה קצת עגום.
מה את רוצה?
היי, שריף.
תפסיק עם זה. אני אזרח עכשיו.
אני מקווה שחיי האזרחות מאירים לך פנים יותר מהנערה בסמטה.
מי זאת? -ויולט פל.
היא הייתה מתמודדת בטקס מיס מיסטיק פולז אתמול.
איפה השריף האמיתי?
בדרך לדולות.
ג'נקינס הפקיד את התג שלו הבוקר.
לא חשב שעיירה קטנה כל כך מגיעה עם כל כך הרבה רציחות.
רק רגע.
זה לא זמן טוב.
שיחת הטלפון הזאת לא תשפר את המצב.
אני צריכה את הפעמון.
ביקשתי מאבא שלי להחביא אותו מחוץ לעיירה. למה?
כי אני אתן אותו לסיביל. -מה?
זה מטורף, קר. -אני יודעת.
אבל סיביל ממש טיגנה לדיימון את המוח,
ועכשיו היא היחידה שיכולה לרפא אותו.
עלינו לתת לה את מה שהיא רוצה.
היא רוצה את הנשק היחיד שיכול להרוג אותה.
אם ניתן לה אותו, איך נוכל לעצור אותה?
אין לי מושג.
אני רק יודעת שדיימון לכוד במוח שלו,
והמוח שלו הוא הר געש של כאב וסבל.
כן, אולי זה מה שמגיע לו.
אתה לא מתכוון לזה. -האמת היא שכן, קר.
אני עומד כרגע בזירת פשע שמתו בה הרבה אנשים.
ואחת מהם היא ויולט פל.
מה?
אלוהים.
מאט, צר לי כל כך. -באמת?
כי לא משנה כמה אנשים חפים מפשע מתים,
לכולם אכפת רק מסטפן ומדיימון.
אתה צודק. אני מודאגת, טוב?
אני יודעת כמה המצב דפוק כרגע.
ואם לא תעשה את זה בשבילם,
בבקשה, תעשה את זה בשבילי.
לא צחקת. הכול מלא אש וגופרית בפנים.
זה יהיה מסובך הרבה יותר משחשבתי.
טוב, המצב הוא כזה.
במודע, דיימון מאמין שהוא בגיהינום.
מה? -משום מה, דיימון חושב ששם מקומו.
איך נשנה את דעתו?
זאת שאלה שרק דיימון יכול לענות עליה.
אז אני מציעה שתיכנסי פנימה ותשאלי אותו בעצמך.
ברגע שתביני מה מעכב אותו,
אוכל לתקן את הנזק.
כבר ניסינו להיכנס לראש שלו, זוכרת?
לא הצליח.
כן, כי נכנסתן דרך הדלת הקדמית.
אבל למזלך, אני יכולה להכניס אותך מאחור.
לתת המודע שלו.
טוב, בנות, תתפסו יד.
כנראה הראש של דיימון דומה מאוד מבפנים ומבחוץ.
טוב, בואי. זה לא אמור להימשך הרבה זמן.
בוקר טוב. ברוכות הבאות לאכסניית סלבטור.
יש לכן הזמנה, בנות?
אני לא בטוחה. אנחנו צריכות כזו?
חוששני שכן. הבית בתפוסה מלאה.
אנחנו מחפשות את דיימון סלבטור.
זה קל. הוא עומד מאחוריכן.
אני חוזרת בי.
זה עלול לקחת רגע.
מר סלבטור היה גיבור בזמן המלחמה.
כן. אנחנו יודעות את כל זה. אבל איפה הוא... כרגע?
את מבינה שהתכוונתי למלחמת האזרחים.
רק רגע.
אתה הנרי. דיימון סיפר לי שהוא הציל את חייך במלחמה.
אז איפה הוא?
אני מבקש מכן ללכת.
עכשיו!
לעזאזל. מה זה היה? -מנין לנו לדעת?
מה דיימון אמר?
הוא לא אמר שום דבר, כי הוא לא היה שם.
לא יכול להיות. זה המוח שלו.
את זו שעשתה לו את זה.
אז תהפכי את זה לאפשרי. מהר.
תאמיני לי, אני מנסה.
אבל אם אתן לא יכולות למצוא את דיימון, אני לא יכולה לעשות דבר.
אולי אני יכול לעזור.
סליחה, צותתי.
סטפן.
שלום, קרוליין.
אמרתי לך להתרחק ממני. מה אתה עושה כאן?
עשיתי טעות.
באתי לשכנע אותך להתחתן איתי.
לא. האמת, אני כאן רק משום שכשהרגת אותי אמש,
אני וקייד שוחחנו קצת,
ומתברר שהגיהינום זקוק ליותר נשמות משאני מספק.
והגיע הזמן שדיימון ימלא את תפקידו.
תעירי את דיימון שירוויח את לחמו, והכול טוב.
אנחנו מנסות.
ביתר דיוק נכשלות.
את יודעת מה הוא עושה, נכון?
המתג של דיימון דולק, פירוש הדבר שהוא טעון רגשית
וחושש להודות במה שהוא עשה כשהוא היה כבוי.
כשהיינו ילדים, הוא נהג להתחבא בכל פעם שמשהו השתבש,
עד שהייתי מוצא אותו ואומר לו שהכול יהיה בסדר.
אתן רק צריכות לברר איפה הוא מסתתר בפנים,
ולעשות בדיוק אותו דבר.
דרך אגב, למה את עוזרת להן?
אני זקוקה לפעמון מקסוול לפני שאחותי תשתמש בו נגדי.
לכן אני מוכנה לשתף פעולה עם מי שיכול להשיג אותו.
אבדוק מה אפשר לעשות.
בינתיים, תתקני את זה.
טוב, שמעת את הבחור.
הוא לא בכיסא הבר האהוב עליו
שותה בורבון דמיוני כדי לשטוף את האשמה, אז מה עכשיו?
דיימון כאן ועוד איך.
אם זה תת המודע שלו,
פירוש הדבר שהוא אחראי לכל מה שקורה כאן,
כולל מתקפת החיה הזאת.
אנחנו רק צריכות ללכת בעקבות הרמזים, והם יובילו אותנו אליו.
באיזה שלב אנחנו עושות מה?
סולחות לו בצורה עיוורת על כל הדברים האיומים
שהוא עשה לנו במשך השנים?
סלחתי לו בעבר. אני יכולה לעשות את זה שוב.
תגידי את זה שוב, ברגש.
היי, חבר'ה.
ויקי דונובן?
כן, קרוליין פורבס.
בפעם האחרונה שבדקתי, זה שמי.
באתן לארוחת צהריים? בואו אחריי.
זה... מפחיד.
אבל חצי הכוס המלא,
דיימון נשך את ויקי בנקודה הזאת בדיוק, זוכרת?
ללכת בעקבות הרמזים.
מאט.
היי, מה קורה?
חשבתי שרצית שאוציא את הפעמון מהעיירה.
אמרתי למשפחת פל שאעזור לבחור חלקה לבת שלהם.
עשיתי את זה פעם, אז...
זאת באמת הסיבה שהחזרת אותי?
כדי להכניס לי על משהו שאני לא יכול לשנות?
לא.
אבל אם אתה כבר כאן, אבא, אתה זוכר בכלל את ויקי?
האמת, אני משתדל לא לזכור.
אני מאשים את עצמי במה שקרה לה.
אתה לא היחיד שאחראי.
מה אם הייתי אומר לך שמי שהרג את ויקי סובל עכשיו?
ושהפעמון יכול להציל אותו,
או לוודא שהוא ימשיך להיענש?
אני אומר שיסבול.
זה מוזר, נכון?
אילו אני הייתי בונה עולם בראשי,
הייתי עושה אותו מקום שמח, חדי קרן נדרשים.
אבל דיימון הרג את ויקי, למה שירצה שהיא תסתובב כאן?
היא הולכת. בואי. בואי נעקוב אחריה.
אני לא חושבת שאנחנו היחידות שעובדות על המקרה הזה.
שכחתי כמה יפה היא הייתה.
יש לי רעיון. אני אדבר עם ויקי, את תדברי עם אימא שלך.
לא. היא לא אמיתית, בון.
אני יודעת.
אבל אם הייתי במקומך, עדיין היו לי דברים לומר.
ויקי. חכי.
מה קורה, בנט? את צריכה עוד קטשופ?
סיימתי את המשמרת.
לא ראית את דיימון סלבטור במקרה, נכון?
לא. חייבת ללכת.
את בטוחה? אולי יש לו קשר לפלסטר שעל הצוואר שלך?
עכשיו את מעצבנת אותי באופן רשמי, אז אולי תגידי את מה שאת רוצה להגיד באמת?
חשבתי שאולי הוא...
הנה. מרוצה?
זה מה שאני חושבת שזה? -סימן מציצה?
כן. אז תוציאי אותי זונה כמה שבא לך, אבל זה לא הגיע מדיימון סלבטור.
בחיים לא שמעתי אפילו את השם הזה.
היי, אימא. -היי, מתוקה.
קרה משהו?
אני מבינה שכן.
מיומנויות הבילוש החדות שלי אומרות לי שכנראה מדובר בבחור.
את צודקת. דיימון סלבטור.
מי הוא?
אני יודעת. זה קצת מבלבל. דיימון היה...
נוכח במועצת המייסדים, והוא בערך החבר הכי טוב שלך.
או שהוא הפך לחבר הכי טוב שלך.
מתוקה, אני מצטערת, אבל אין לי מושג על מה את מדברת,
או מי זה דיימון סלבטור.
דיימון ערפד.
זה שאחראי ל"מתקפת החיה" שלך.
איך את יודעת?
אימא, באמת, זה בסדר, טוב?
אני צריכה למצוא את דיימון בדיוק כמוך,
אז חשבתי לשתף פעולה.
מה את אומרת?
אני אומרת שהערפדית שחיפשתי היא הבת שלי.
קרוליין?
בוני, תמצאי את דיימון.
אני מזהירה אותך, בוני. אל תתערבי.
תודה על השיחה, מאט.
חיכיתי הרבה זמן ליום הזה.
אני לא עושה את זה בשבילך. -מה שתגיד.
הדבר היחיד שמעניין אותי הוא שאתה מוכן להשמיד את אחותי.
אבל תקבל נקודות על שאתה מספר לי
שכרגע היא לא יכולה להגן על עצמה.
ספרי לי איך הוא פועל. -זה קל.
ברגע שאבא שלך יסיים לרתך את הפעמון,
אתה או הוא תצלצלו בו 12 פעמים.
לא יכול להיות שזה הכול.
מה את לא מספרת לי? למה אנחנו מוכרחים לצלצל בו?
אני יודעת. זה כלל מטופש, אבל השושלת שלך חישלה אותו,
לכן השושלת שלך צריכה להתכבד.
לפחות, אם אתה רוצה להרוג סירנה
או להשאיר את דיימון לכוד בגיהינום הנפשי שלו.
אני לא יכול להניח לך לעשות את זה, מאט.
ועצה ממרטש: אם אתם זוממים לרצוח מישהו,
אולי כדאי שתשמרו על פרופיל נמוך.
ממתי אכפת לך מאנשים שמתים?
מלפני כשעה, כשהחלטתי שאני צריך את הפעמון הזה.
רגע. למה אתה רוצה את הפעמון?
בקצרה... קייד צריך עוד נשמות,
ואחותך טובה ממך בסגירת עסקאות.
אני בספק.
אני בטוחה שאוכל להציע לך משהו טוב יותר מסיביל.
ספרי ספרי.
זה לא טוב.
אימא, למה את עושה לי את זה?
כי את ערפדית, קרוליין.
אני מתביישת לדעת שגידלתי מפלצת
שהורגת את האנשים שאני אמורה להגן עליהם.
לא! אמרתי לך, דיימון עושה את זה, לא אני!
תפסיקי להגיד את השם הזה.
אימא, בבקשה! לא, את יודעת את זה!
תפסיקי לפגוע בי לרגע אחד ותחשבי.
דיימון... סלבטור.
אח של סטפן.
לסטפן סלבטור אין אח.
בדקתי את רשומות העיירה. דיימון מת לפני זמן רב.
אז תשלימי בבקשה עם האמת, וכל זה ייגמר.
אני אומרת לך את האמת.
ואני לא עוזבת עד שאמצא את דיימון.
דיימון מת!
לא! לא!
את מתה!
מה?
חלית ומתת, אימא.
ואת רוצה לדעת מי תמך בך כל הזמן הזה?
דיימון.
תפסיקי, קרוליין! תפסיקי לתרץ.
תאמיני לי, מעולם לא חשבתי שאזכה לומר את זה.
דיימון היה מפלצת,
והוא עשה דברים איומים לי ולחברים שלי,
ושנאתי אותו על כך.
אז למה את סובלת את כל הכאב ואת כל הסבל הזה בשבילו?
כי הוא היה היחיד
שהבין באמת כמה כאב לאבד אותך.
ועד כמה שזה נשמע מוזר,
זה גרם לי לסלוח לו על כל שאר הדברים.
להתראות, קרוליין.
אימא, חכי.
אימא!
אימא! אימא!
אימא!
כמעט דאגתי לך באמת לרגע.
ואז יצאתי מזה.
מה קרה עכשיו?
סטפן צדק. סליחה היא הדרך להגיע לדיימון,
אבל פשוט לא שלך.
אני מקווה שהחברה שלך תצליח יותר.
היי, מתוקה.
לא ידעתי אם תהיי כאן. וואו!
אפילו... אפילו פגעת בסוודר.
את בסדר, ילדה?
את נראית כאילו ראית רוח רפאים.
אני זקוקה לעזרתך, סבתא.
זה אמור לעזור להרגיע את הראש.
מה העניין?
ידיד שלי בצרות. אני צריכה שתבצעי כישוף איתור.
כשפים, אה?
את יודעת מה אני אומרת... תמיד גובים מחיר.
את מי בדיוק את מחפשת?
דיימון סלבטור.
השם לא נשמע מוכר. הוא קשור לסטפן?
הם אחים.
אם כך תשכחי מזה.
אני לא מתערבת בענייני ערפדים.
ואני ממליצה לך לנהוג כמוני.
מאוחר מדי.
כמעט כל החברים שלי ערפדים עכשיו.
אני אפילו מאוהבת באחד.
בוני בנט, את מנסה להרוג אותי?
מעולם לא הייתי מאושרת כל כך, סבתא.
אני קרובה כל כך לחיים שתמיד רציתי.
עזרי לי בבקשה למצוא את דיימון, כדי שאוכל לחזור אליהם.
זאת רמאות.
את יודעת שהאושר שלך הוא כל עולמי.
אבל החוקים נותרים בעינם.
אני אצטרך משהו ששייך לדיימון אם את רוצה שאמצא אותו.
הוא כתב לי מכתב פעם... הוא ניסה להתנצל לפניי.
הוא בטח נמצא כאן איפשהו.
התרככת, ילדה? זה הבית שלי.
וזה הראש של דיימון.
פירוש הדבר שאם את מוכנה לעזור...
עמוק בפנים, דיימון רוצה שאמצא אותו.
אבל אם הוא רוצה שאדע מה כתוב כאן,
הוא יצטרך להקריא לי אותו בעצמו.
קדימה. תתרכזי איתי.
מאט.
מה קורה כאן?
דיברנו בחוץ על זה שסטפן צריך לשלוח
יותר נשמות לקייד, אז הצעתי לו אלפיים.
עד הלילה.
ואז אני אמרתי שזה נשמע טוב מכדי להיות אמיתי,
וסאלין אמרה: "בוא אחריי."
ועכשיו נתפסתם.
אתה רוצה את הנשמות?
אתה רק צריך לוודא שהפעמון יצלצל.
12 פעמים, ביתר דיוק. -זה לא היה חלק מהעסקה.
שכחתי לציין את האותיות הקטנות?
כולכם יודעים שהפעמון יכול להרוג סירנה.
מה שאתם לא יודעים זה שהוא עושה את זה בעזרת אש הגיהינום.
העולם שקייד יצר
הוא חותם על-טבעי עצום של רגע מותו.
הוא נשרף על המוקד.
פירוש הדבר שהממלכה שלו היא פחות או יותר כדור אש.
והקולן משבש את האנרגיה הזאת.
וכשהיא מתחזקת בגלל הענבל והפעמון,
היא פוערת חור,
ישירות לקייד.
נשמע מסוכן. מוצא חן בעיניי.
אין לך מושג.
כשהדלת בין העולם הזה לעולם של קייד נפתחת,
אש הגיהינום שהוא משחרר לא מוחה רק את כל הסירנות שבקרבתו,
היא מוחה הכול, לאורך קילומטרים.
במקרה הזה... -את כולנו ואת מיסטיק פולז.
אני מתכננת להיות רחוקה מאוד כשזה יקרה.
מה אתה אומר, סטפן?
יש בעיירה העלובה הזאת מספיק נשמות כדי שתבגוד באחותי?
את מוכנה להפסיק? זה מעצבן.
שלא לומר שזה מראה על חוסר ביטחון מוחלט בבוני.
אני בוטחת בבוני במאה אחוז.
אני לא בטוחה שהתחושה הדדית.
אני לא אמורה לספר לך, כי גנבתי לה את זה מהראש, אבל...
על מי אני עובדת?
זה יפגע בך אנושות, אז זה יהיה כיף.
אם בוני באמת הייתה החברה הכי טובה שלך,
את לא חושבת שהיא הייתה מספרת לך שהיא מתכננת לתת לאנזו את התרופה?
היא רוצה לתת לאנזו את התרופה?
היא שאלה בעצתי. פשוט... דעתנו הוסחה.
זה מה שתמיד קורה כשמדובר בדברים שהיא רוצה, נכון?
אלו הרגשות שלה או שלך?
זה משנה אם נאלצת לשאול?
את לא צריכה להיות כאן, בוני.
דיימון, זה אתה?
לכי בבקשה.
או שאאלץ אותך.
הסירנה מרשעת עד לשד עצמותיה.
אתה לא משמיד את העיירה שלנו.
באמת?
כי היא גרמה לי אך ורק צרות,
והשליטה הרגשית שיש לה על דיימון גרועה יותר מכרטיס ברכה.
אתה שוכח פרט אחד קטן.
אתה צריך שבן מקסוול יצלצל בפעמון, ואני לא נוגע בו.
דווקא כן, מאט.
וכשתגרום למותם של כל האנשים החפים מפשע,
אוכל לסמן את נשמת הילד הטוב שלך בשביל קייד.
כולם מרוויחים.
תתרחק ממנו.
סליחה. תזכיר לי מי אתה?
אם תפעיל עליי שליטה מוחית, תקבל את ההחלטה במקומי,
וכל הדם הזה יהיה על הידיים שלך, לא שלי.
עד כמה אתה רוצה שאשלח לגיהינום?
רוצה מאוד.
אז העניין הוא כזה.
הבחירה שלך, מאט,
אבל אתה צריך להישמע ללב.
מה זה אמור להביע?
אם אתה לא רוצה לצלצל בפעמון,
אתה צריך לסלוח לדיימון על שהרג את אחותך.
ואם לא תוכל,
תצטרך לצלצל בפעמון 12 פעמים כשהשעה תהיה עגולה.
בלי תירוצים.
להתראות, מאט.
אמרתי לך ללכת!
אתה לא יכול לאלץ אותי לעזוב.
דיימון הוביל אותי לקריפטה כי הוא רצה שאמצא דרך להציל אותו.
את לא יכולה להציל אותו, בוני.
דיימון הרג אותי... זה עושה אותי ליחיד שיכול לסלוח לו על זה.
דיימון עשה הרבה דברים, טיילר.
דברים שהוא יצטרך לכפר עליהם במשך כל חייו.
ואני יודעת שזה מפחיד, אבל אני מאמינה שהוא מסוגל.
הוא רק צריך להאמין בזה.
דיימון סלבטור מת, ואם את שואלת אותי,
ברוך שפטרנו.
אני מצטערת, טיילר.
המקום הזה לא פועל ככה.
והרגע הבנתי איך הוא פועל.
את בסדר? -את צריכה להחזיר את סטפן.
למה?
כי במוח של דיימון, הוא חי ומת כבן אדם.
הוא לא הפך לערפד.
זאת הדרך היחידה שלו לדמיין שהוא מגן על יקיריו.
אז מה? -אז הסליחה שלנו לא חשובה.
דיימון צריך לדבר עם סטפן.
שיהיה ברור, לא באתי משום שהתקשרת אליי.
יש לי לו"ז צפוף, אז אני מבקש, בלי דיבורים.
יש חדש בנוגע לפעמון? -אני עובד על זה.
יש חדש בנוגע לאחי? -אני עובדת על זה.
זה תכסיס כלשהו.
אל תדאג. אתה תמצא שם רק את האמת.
ברצינות, דיימון? בית קברות?
תת המודע שלך יכול להיות גנרי יותר?
זאת הייתה בדיחה.
רק רציתי לקפוץ לביקור כדי להגיד לך שהכול טוב בינינו.
מה שאתה חושב שעשית לי,
מה שמעכב אותך,
זה בסדר.
אולי תזיז את התחת שלך ותחזור לעבודה.
שלום, אחי.
יופי של גרגויל, אחי.
לא כדאי שתסתובב כאן לבד.
יש ערפד רוצח שמסתובב חופשי בראש שלי.
אולי פשוט ניגש ישר לעניין?
באתי לסלוח לך, דיימון.
כנראה לא עדכנו אותך.
בוני עזרה לי לפתור את הבעיות שלי.
ואתה הבנת לא נכון את הסיבה לביקור שלך.
טוב.
תאיר את עיניי.
לא באת לסלוח לי, סטפן.
באת כדי שאני אוכל לסלוח לך.
אתה לא יכול... לא יודע, אתה לא יכול למצוא דרך לסלוח לדיימון?
לא בעשר הדקות הקרובות.
כנראה אף פעם לא.
אני... אני צריך שתצא מכאן.
גש למשטרה ותציל כמה שיותר אנשים, טוב?
אין סיבה ששנינו נמות.
הבריחה שלי היא הסיבה לכך שנקלענו לבלגן הזה, מאט.
הנה ההבדל, אבא. אני רוצה שתנטוש אותי הפעם.
כי כשאצלצל בפעמון, שערי הגיהינום ייפתחו, ממש.
לעזוב אותך ואת אחותך היה הטעות הגדולה ביותר בחיי,
ועל גופתי המתה אעשה את זה שוב.
לא, אבא, בדיוק להפך.
אולי! אולי, אבל אם אתה רוצה לצלצל בפעמון, מאט,
תצטרך לעבור דרכי. -אתה לא קולט, אבא?
אני אעבור דרכך. אני נתון בשליטה מוחית. אני מצלצל בפעמון!
אלא אם כן תהרוג אותי.
מה? מה? לא.
לא, לא, לא. -אתה חייב להרוג אותי.
לא משנה מה תעשה, אמשיך לנסות.
כנראה אהרוג אותך תוך כדי. בבקשה, אבא.
אני אמות גיבור.
החיים שלי יהיו בעלי משמעות.
אני לא ארים עליך יד, בן.
היית אבא מחורבן במשך כל חיי. למה לעצור עכשיו?
אתה צוחק עליי, נכון?
תחשוב על כל הדרכים שבהן הרסת לי את החיים במאה האחרונה...
כולל העובדה שאני עובד בשביל קייד בגללך...
ואתה באמת מאמין שאתה זה שצריך לסלוח לי?
אתה צודק.
אני מפלצת.
אבל כפי שאמרתי...
אני סולח לך.
אין לי על מה להתנצל.
אז למה אתה כאן, סטפן?
למה אתה תמיד שם כדי להחזיר אותי למסלול כשאני יורד מהפסים?
בחייך, לא באת בשביל קייד.
באת משום שאתה מאשים את עצמך על שהפכת אותי לערפד מלכתחילה.
מתברר שגם אני עדיין מאשים אותך.
לפחות עד היום.
אני סולח לך באופן רשמי.
שתוק! -אני סולח לך, סטפן.
למה אתה לא מחלים?
זוכר את הערפד שהזהרתי אותך מפניו שמסתובב חופשי בראשי?
זה לא אני.
זה אתה.
זה תמיד היית אתה, סטפן.
אז בפעם האחרונה,
אני סולח לך על שהפכת אותי למה שאני.
אני פוטר אותך מכל המוות וההרס שגרמתי כתוצאה מכך.
ואתה רוצה לדעת למה?
כי אתה אחי.
ואני אוהב אותך.
ושום דבר שתעשה לא ישנה את זה.
נחיה ונראה.
אתה רוצה לסלוח לי על משהו רע, דיימון?
מה עם זה?
אני עומד לשרוף את מיסטיק פולז עד היסוד.
על מה לעזאזל אתה מדבר? -אני מדבר על עזאזל.
אז לפני שפעמון הנחושת יצלצל, סלח לי, דיימון... אני מאתגר אותך.
ובאותה הזדמנות, סלח לי על שבאתי להציל אותך.
סלח לי על שהיה לי שמץ של אשמה
על שנטשתי אותך למות עם כל השאר,
על שלא ראיתי שהדרך היחידה להיפטר ממך
היא להניח לך לעלות בלהבות עם כל שאר העיירה הארורה.
קדימה, אבא! תעשה משהו!
בוני? בוני! -הפעמון אצל סאלין.
שיקרת לי. -כן, סליחה. טעות שלי.
בחייך. אל תסתכלי עליי ככה, קרוליין.
זה מה שרצית, נכון? עד שהמוות יפריד בינינו.
אתה צודק, אח קטן.
אני לא יכול לסלוח לך על השמדת עיר הולדתנו.
כי לא אניח לזה לקרות.
קדימה, אבא, תעשה משהו, בבקשה.
אבא, קום!
תשע!
הדבר הזה מתחמם!
עשר! אתה תהיה חייב להרוג אותי.
אבא, קדימה!
אחת עשרה! בבקשה!
אני ממש מצטער, מאט.
אני סולח לך.
בואו נקווה שהצלצול הזה לא נחשב.
איך אתה מרגיש, חבוב?
כאילו חטפתי מכה בראש מפריט מתכת ענקי.
תגית אין בעד מה.
גם אבא שלך נראה רע מאוד.
שמתי את פעמון הגיהינום במושב האחורי של הטנדר שלו ושלחתי אותו לדרכו.
לא תעשה משהו מטופש כמו לרדוף אחריו, נכון?
סטפן הפעיל עליי שליטה מוחית כך שאצלצל בו עד תשע, הייתי אומר שיצאנו מכלל סכנה.
למען הסדר הטוב, קשה להודות לך על משהו שהוא די באשמתך.
היי. מאט.
אני מצטער על ויקי.
אני יודע שלעולם לא תסלח לי על מה שעשיתי, אבל...
הייתי צריך להגיד לך את זה לפני הרבה זמן.
תן לי לנחש, הרגשות שלך שוב דלוקים, אה?
כן.
זאת תהיה נסיעה קופצנית.
הצלת עכשיו את אבא שלי
ואת העיירה כולה בערך, אז...
יש לזה חשיבות בעיניי.
זה אומר שהכול טוב בינינו?
אין סיכוי.
אבל אם תמשיך להרוויח את זה ביושר כמו שעשית הערב,
אני לא שולל שום דבר.
מקובל עליי.
צריך טרמפ? -לא. אני צריך לעצור במשטרה.
שמעתי שמיסטיק פולז צריכה שריף.
תמיד אהבתי את השריפים בעיירה הזאת.
וואו. את ממש לא מבינה רמזים.
דווקא כן.
לפני שתנסה להרוס אותי שוב,
אני מודעת לחלוטין לכך שדיימון חשוב לך יותר ממני.
אם כך למה את כאן?
כי אני אוהבת אותך, סטפן.
את הגרסה השנייה שלך.
הגרסה הטובה שלך.
אבל רבע האדם הזה שאני בוהה בו הוא לא אתה.
אפילו לא קרוב.
אז אם דיימון הוא הפתרון להחזרת האנושיות שלך,
ולא אני, בסדר.
אעשה מה שיידרש.
ואנחנו נאהב זה את זה לנצח או שלא.
ונדאג שמערכת היחסים בינינו תצליח...
או שלא.
אבל כך או כך, אני מחזירה אותך.
היי.
היי, זר.
נראה שאני מפריע לרגע של הרהור.
זה בסדר.
אני מהרהרת על הדברים הטובים...
לשם שינוי.
הלוואי שיכולתי להגיד את אותו הדבר.
מה שעשית בזמן שהיית נתון להשפעתה של סיביל הוא לא באשמתך, דיימון.
לא הייתה לך ברירה.
"בוני היקרה...
אני פחדן.
אני צריך להגיד לך את זה פנים אל פנים,
לא לכתוב את המכתב הזה, אבל...
אני יודע שאם אעשה את זה,
תשכנעי אותי לא לברוח מכל הבעיות שלי.
תגרמי לי להתמודד עם עתיד ללא אליינה.
ואז תעזרי לעשות אותי לאדם הכי טוב שאני יכול להיות.
כפי שהיא עשתה.
ואני מת מפחד לאכזב את שתיכן.
לכן אני עוזב.
כי אני מעדיף לאכזב אותך פעם אחת
מאשר לאכזב אותך למשך שארית חייך.
ואני מקווה שאלו החיים הכי מאושרים שיש.
כי את, בוני בנט,
אישה מדהימה...
פותרת תשבצים בינונית...
והידידה הכי טובה שלי.
באהבה גדולה ובכבוד...
דיימון."
אני מוכרחה להודות, זה מכתב רציני.
אני ממש מצטער שעזבתי.
זה לא יקרה שוב.
למה אני כאן בדיוק?
את מודעת לכך שניסיתי להרוג אותך עכשיו.
אפשר להפסיק, בבקשה?
עם העלבונות והחוצפה ומזימות הנקמה הקטנוניות.
זה מתיש. -לא יודעת.
אפשר? -אם דיימון וסטפן סלבטור
יכולים להשלים, הכול אפשרי.
טוב. אני אנסה.
אם תתנצלי על שדפקת אותי בעניין קייד.
שאני אתנצל לפנייך?
את זאת שהפכה אותי לקניבלית,
ומכרה את נשמתי לעבדות, ואז נטשת אותי למשך יותר ממאה שנים.
את צודקת.
והייתי עושה את זה שוב.
כי תמיד היית החלשה מבינינו.
טוב. לעזאזל הסליחה.
הילדות היפות שלי.
עדיין שבורות אחרי כל השנים הללו.
קייד. -בכבודו ובעצמו.
איך אתה כאן?
הפעמון צלצל 11 פעמים.
פעם אחת פחות מגיהינום עלי אדמות, אבל מספיק כדי שאבקר.
אנחנו מסוגלות ליותר. נשתף פעולה.
אין צורך.
אני אטפל בזה מכאן.
מה אתה עושה לנו? an>