Din episoadele anterioare... - Tocmai ce ţi-ai ucis
- întreaga familie? - Cine-şi numeşte copilul Malachi?
De parcă s-ar fi aşteptat să fiu rău.
Am legat viaţa Elenei de a ta, şi regula este că,
atâta timp cât eşti în viaţă, Elena va rămâne adormită.
Tu vei fi om.
Enzo!
Sigur ai auzit de legenda lui Arcadius.
Îl ştii după alt nume,
- diavolul. - Cade. Cum ai ajuns aici?
Clopotul a bătut de 11 ori. Destul pentru a putea veni.
Am venit acasă să mă schimb înainte să mă duc la Bonnie.
De o oră încerc să-mi dau seama ce-i voi spune.
Dacă eu nu mă pot ierta pe mine,
- nu pot să mă aştept ca ea să o facă. - Bonnie e o persoană mult mai bună
decât tine sau decât mine.
- Ce-i asta? - O relicvă din crearea lui Cade
care-l poate distruge?
Este puţin poetic.
Hai să facem un plan de a ucide diavolul.
Scuze că deranjez, dar dacă v-aş spune
că am o idee mai bună?
Tată, ridică-te!
Haide, tată, fă ceva, te rog.
Nouă. Chestia asta se încinge.
Zece.
Tată, haide! Unsprezece.
Hey.
- Unde sunt? - Mystic Falls.
La Grill.
O, Doamne.
E prea târziu să comand mâncare?
Bere, burger. Doi burgeri. Nu.
Nu. Două beri, trei burgeri. Cartofii prăjiţi sunt buni?
Parcă era puţin cam moi. Şi un hot dog! Un hot dog.
Este... este nebunesc?
Oricum, o fac. Şi hot dog.
E ziua mea specială, sunt aici,
iar aici nu e iadul, şi asta înseamnă
că trăiesc, deci mulţumesc.
Da. Bun.
Nu are gust de nimic.
De ce nu pot să simt gustul?
Haide, haide, haide.
Haide, haide.
Haide. Bine.
Nu simt nimic.
Nu sunt aici. Nu sunt viu.
Aici este berea.
Motus.
Ei bine...
măcar am simţit asta.
E ciudat sau nu?
Adică, pot să ating lucruri. Nu sunt fantomă.
Mai mult un fel de amprentă psihică.
Blocat între dimensiuni mulţumită unui clopot al iadului.
Cu un picior pe Pământ şi celălalt în lumea de coşmar a lui Cade.
Pe fugă, ascuns.
Un renegat care se bazează doar pe isteţimea lui.
Un renegat. Asta e amuzant.
Încă pot face magie dacă mă folosesc de mine însumi,
dar chiar şi atunci, e nevoie de concentrare.
E ca şi cum ai avea semnal la telefon pe Marte.
- Mi-ai ucis soţia. - Logodnica.
Era la mijlocul ceremoniei după cum îmi amintesc eu.
Dar, da, da, mare... mare greşeală.
Văd asta acum.
Serios
Motus. Ok.
Îţi e greu să te concentrezi?
- Nu. - Ric, hei.
Am nişte întrebări.
Începând cu... cum naiba ai ajuns aici?
De ce nu-mi spui tu?
Voi aţi bătut dintr-un clopot.
Şi brusc, puteam să văd Mystic Falls, aşa că am profitat de ocazie.
Şi am ajuns aici, într-un fel.
- Te rog nu-i spune lui Cade. - Ai fost în iad?
Da m-ai ucis. Cred că sunt pe lista de aşteptare pentru rai,
- dar nu-mi răspund la telefon. - Ai spus că ai o idee mai bună
decât aceea de-al ucide pe Cade cu acest pumnal.
Găseşte un mod de a mă scoate din iad, de tot,
şi apoi te ajut să-l ucizi pe Cade.
Cred că ne putem descurca şi fără tine.
Dacă aş aduce-o înapoi pe Elena?
Să-l ascultăm, Ric.
Este un sociopat.
- Tu ne vei ucide pe toţi. - Nu neapărat.
Atunci încearcă, Damon, şi cât încerci să fii mai deştept
ca diavolul, mă voi baricada aici
cu fetele mele, care, în caz că ai uitat, Kai a încercat să le ucidă
- înainte să se nască. - Nu am uitat, Ric. Uite,
după ce primesc ce vreau de la el, îl trimit înapoi în iad
în bucăţi, îţi promit.
Orice ai face, fă-o departe de aici.
Ai puţină încredere, bine?
Spune asta cuiva care nu te-a ucis.
Hei, sunt Bonnie. Lasă un mesaj.
Hei, sunt eu.
Te-am sunat să-ţi spun...
bună dimineaţa.
Ştiu că Stefan voia să te viziteze aseară,
şi judecând după faptul că nu a ajuns acasă,
înseamnă că ori a mers bine, ori...
nu prea.
Aş vrea să-ţi aud vocea,
dar înţeleg dacă nu eşti pregătită să vorbim.
Orice ai nevoie. Dacă vrei timp, spaţiu,
butoaie de vin roşu.
Sunt aici pentru tine.
Cu sau fără Stefan.
Ce pot face pentru tine, şeriful?
- Am nevoie de ajutorul tău. - Serios?
Chiar dacă fac parte din întunericul
care distruge Mystic Falls?
Îmi pare rău că ţi-am rănit sentimentele.
Dar avem probleme mai mari acum.
Am primit trei apeluri de dimineaţă de la locuitorii din Mystic Falls
care au vrut să reclame crime vechi,
dispariţii, cazuri nefinalizate, toate-l implică pe Stefan.
Unul din ei se întreba dacă e vampir.
- Poftim? - I-am adus la secţie
şi îi ţin în camere separate, încerc să ţin totul ascuns deocamdată.
- De unde ar putea şti asta? -Nu ştiu.
Au spus că şi-au amintit asta acum câteva zile.
O, Doamne.
Când Stefan a devenit om,
toţi cei constrânşi de el au început să-şi amintească.
Hei!
Cine eşti?!
La naiba.
Dorian?
Dorian Williams. Îmi vei spune pe numele întreg.
Să mergem.
Nu merg nicăieri cu tine.
Haide.
Ok, Dorian Williams.
Lucrezi cu Ric. Abia te cunosc.
De ce mă ameninţi cu arma?
Pentru că m-am trezit ieri
şi am început să-mi amintesc.
- Ce-ţi aminteşti? - Prima dată când ne-am cunoscut.
La Armory acum câteva luni.
Cum ai spus, de abia ne ştim,
deci probabil că nu ştii că mi-am pierdut tatăl
şi sora într-un incendiu acum şapte ani.
Nu mi-ai spus.
- Îmi pare rău. - Să nu-ţi pară.
Pentru că nu asta s-a întâmplat.
Asta e povestea, minciuna, care a început să se destrame
în ultimele zile când mi-am amintit
că ai fost acolo.
De ce mă acuzi?
Familia mea trăia în Knoxville.
Eram la un raliu de la liceu.
Când am ajuns acasă,
uşa era smulsă din balamale
şi tu erai acolo.
Plin de sânge.
Tatăl meu.
Sora mea.
Capetele lor.
Ai venit la mine şi m-ai privit în ochi.
Le puteam mirosi sângele în răsuflarea ta
când mi-ai să uit că ne-am cunoscut.
Să-mi văd de viaţă.
Următorul lucru pe care mi-l amintesc e că eram într-o maşină de poliţie,
privindu-mi casa cum arde din temelii.
Călătoream prin Tennessee
cu cineva pe nume Klaus Mikaelson.
A trebuit să fac lucruri ca să mă dovedesc în faţa lui.
Lucruri pe care-am încercat să le uit.
Ai ucis oamenii pe care-i iubesc şi...
nici nu-ţi aminteşti asta?
Numele lor erau Robert şi Tina Williams.
Nu uit niciodată numele victimelor mele.
Dar nu te-ai obosit să-l minte pe-al meu.
Ce, dacă nu ucizi o persoană,
teoretic, ei nu sunt victima ta?
Îmi pare rău.
Nu e de ajuns.
Începe să sapi.
Enzo.
Enzo, te rog aude-mă.
Nu am acces la magie,
aşa că trebuie să ne vedem la jumătatea drumului.
Te rog.
Un semn.
Orice.
Ce vrei?
- Sun să văd dacă eşti bine. - Nu sunt.
Dar mi-ai lăsat nouă mesaje dimineaţa asta,
- deci vrei ceva. - Nu.
Nu vreau ceva. Sunt doar...
Sunt aici pentru tine.
Fără legătură,
ai făcut ceva progrese cu scosul lui Enzo
- in iad? - Ce?
Spun doar, Cade a ieşit. De ce nu ar putea şi Enzo?
Cade a folosit clopotul Maxwell.
Care nu poate fi folosit acum,
asta dacă nu vrei să rişti să arunci în aer Mystic Falls, din nou.
Nu mai practic magia.
- Dar nici nu renunţi, Bonnie. - Ştii ce?
- Opreşte-te. - Sună-mă înapoi
- când nu... - Stai. Nu închide.
Bonnie, scuze. Nu vreau să fiu necioplit, dar
speram să ai o soluţie pentru Enzo, pentru că
aş avea nevoie de una şi pentru altcineva.
Cineva ca...
Să spunem că am...
o situaţie cu o semi-fantomă.
Cineva jumătate în lumea noastră,
care chiar ar vrea să stea aici.
- Lasă-mă să o salut. - Ce? Taci.
Asta e ipotetic, Bonnie, dar dacă ar fi un mod
de a dezlega viaţa ta de a Elenei?
Şi dacă acel mic preţ
pe care să-l plătim este să eliberăm un suflet din iad?
În primul rând, prin "noi", vrei să spui eu.
În al doilea rând, e o nebunie,
pentru că singurul care poate rupe acea legătură e Kai,
şi el e mort de ani buni.
Cine e lângă tine?
- Nimeni. - Serios?
Pentru că am avut cel mai ciudat sentiment.
E cineva acolo cu tine.
Cineva de care nu vrei să ştiu.
Uite, să fim clari.
Chiar dacă ar fi cineva cu mine, nu aş vrea să ştii cine
din cauza unui diavol anume care citeşte minţi
şi care caută suflete evadate.
Şi ce nu ştii, nu ne poate răni.
O, Doamne.
Spune-mi că nu te referi la Kai Parker.
Sigur că nu.
- De ce ai spune asta? - Pentru că te cunosc pe tine.
Şi pentru că am acest sentiment puternic
pe care-l nu pot explica.
- E totul bine, Bon? - Damon, înainte ca bunica
să mă ajute să fac vrăji, mi-a spus că sunt mediu.
Ceea ce ar explica de unde ştiu că-mi ascunzi ceva.
Şi de ce încă îl simt pe Enzo.
Super. Bine. Noile tale
puteri psihice pot ajuta pe cineva să iasă din iad?
Nu ştiu.
Dar Cade aş şti.
Îl voi ruga pe el să-l salveze pe Enzo.
Nu, proastă idee, Bon...
Părea că i-a fost dor de mine?
A fost cam acum şase ani.
Era acest criminal,
într-un pat de spital, fusese împuşcat.
Trebuia să-i păzesc camera.
Apoi s-a întâmplat cel mai nenorocit lucru.
Acest tip intens, cu păr ciudat,
vine la mine,
mă priveşte în ochi şi spune
"E vremea pentru o pauză".
Nu trebuia să-mi părăsesc postul.
Dar felul în care a spus-o...
te parcă erai obligat să te supui.
Da.
Ceva aşa. Oricum, mă întorc înapoi.
Şi criminalul dispăruse.
Ghici cine a fost găsit responsabil.
Mi-am pierdut insigna.
Mi-am pierdut pensia.
M-am apucat de băut.
Îmi pare rău că ai păţit asta.
Dar vei uita acea noapte de la spital.
Te vei opri din băut
şi-ţi vei reface viaţa.
Când vei primi un cec la Stefan Salvatore,
nu vei pune întrebări.
Îl vei încasa şi vei folosi cu cap banii ăia.
Mulţumesc, ofiţere.
Dacă simţi că poţi fi din nou poliţist,
sună-mă.
Ar trebui să vorbim cu familia lui, să ne asigurăm că se potrivesc poveştile.
Reacţionezi ciudat de bine la asta.
Asculţi măcar...
Efectul oribil pe care l-a avut un vampir asupra Mystic Falls?
Da, Matt, ascult.
Şi fac calculul.
Şi încerc să mă menţin
pentru că eu sunt singura persoană care poate rezolva asta.
Mă ai fix unde vrei.
Orice ai vrea să se întâmple, se va întâmpla.
Dar chiar te-ai gândit la asta?
De când mi-am recăpătat amintirile,
doar la asta m-am putut gândi.
Nu face asta, Dorian.
Nu pentru mine, ci pentru tine.
Ce-ar trebui să fie asta, psihologie inversă?
Nu mai sunt un copil. Şi tu nu mai eşti vampir,
deci nu-mi poţi spune ce să fac.
Iadul e real. L-am văzut.
Şi dacă mă vei ucide, vei ajunge acolo, cu mine.
Du-te dracului.
Nu voi crede ce spui.
Ştii, toţi prietenii tăi vorbesc despre
bietul Stefan, se urăşte pe el.
De parcă să poţi să trăieşti e cea mai mare tortură!
Ştii ce e mai rău decât să trăieşti cu vina?
Să supravieţuieşti unei crime. Ştii ce e mai rău decât să supravieţuieşti?
- Să fii ucis! - Ai dreptate.
Nu te preface că eşti de partea mea.
Nu sunt de partea ta. Nu pot fi.
Pentru că tu nu vei înţelege
ce înseamnă să fii consumat de o foame continuă.
Sau să ai buton în creier care te poate transforma într-un monstru.
Şi până ieri, nu ştiam cum se simţea să
fii neajutorat în faţa lucrului ăsta.
Deci acum că eşti om. Crezi că eşti unul din noi.
Frate.
În lumea reală, oamenii ca tine, sunt condamnaţi la moarte.
Gata! Nu poţi continua să trăieşti şi să încerci să faci bine.
Ce altceva ar trebui să fac?
Ar trebui să te duci în iad.
Permanent.
Crede-mă, sunt.
Încerc doar să mă căiesc cât de mult pot până vine ziua aia.
Cui îi pasă de mântuire?!
Răul e făcut deja, Stefan!
Morţii sunt morţi.
Cum ar trebui să-mi văd de viaţă când ştiu că tu trăieşti?
Că eşti plăcut?
Nu trebuie să...
Cât trebuie să stăm aici?
Sper că doar în noaptea asta, draga mea.
Poate mai mult.
Am crezut că te dai la fund.
Vrei să-mi explici de ce Twitter mi-a spus că
CobraKai1972 a postat prima dată după patru ani?
- Dintr-un restaurant? - O întrebare mai bună,
de ce încă-l urmăreşti?
- Damon... - Nu-ţi face griji. Se ocupă Bonnie.
Bun, ai implicat-o şi pe ea. Speram că creşti daunele colaterale...
Ok. Vom lua o pauză
de la social media.
M-am gândit că dacă mă forţezi să stau cu tine
cât Bonnie vorbeşte cu şeful de jos,
aş putea să mă răsfăţ cu cât mai multe lucruri.
Hei, să facem un selfie.
Da, asta e.
Măcar să primim câteva like-uri cât aşteptă. O, nu.
- Asta-i ceva nou. - Ce ţi se întâmplă?
Cred că încep să mă duc înapoi
în I-A-D.
Sper că Bonnie găseşte ceva.
Pentru că mi se scurge timpul.
Şi dacă mă duc,
se duce şi şansa ta la fericire.
Mulţumesc.
Eşti bine, dragule?
Da. Intoleranţă la lactoză.
Ne poţi aduce nişte şerveţele? Mersi.
Mi se pare că am fost târât înapoi în iad de colon.
Nu mă pot întoarce acolo. Eşti mereu cuprins de flăcări,
şi fantome din trecut se întorc
să te jupoaie, şi ocazional, în zilele proaste,
dai nas în nas cu Cade, care e tortura în carne şi oase.
Asta este metaforic.
Cu excepţia focului care e literal.
Mulţumesc.
Nu sună aşa bine.
Stai, nu ai fost şi tu acolo?
Nu ai lucrat cu diavolul?
Am văzut destul să fiu convins.
Dar treaba mea cu sirena
a fost modul de a scăpa de iad.
Sirene.
- Arătau bine? - Sigur.
- Dacă-ţi plac divele canibale. - Cred că-mi plac.
Dar în secunda în care te opreşti din a le hrăni cu oameni răi,
lucrurile devin naşpa.
Tot literal.
Deci la ţine pe picioare?
Oamenii răi?
Da!
Da, asta e, e aşa... are atât de mult sens.
Dacă iadul e alimentat de rău, şi eu încă sunt puţin în iad,
atunci poate-mi pot asigura locul aici pe Pământ
dacă o ucid o persoană foarte rea,
aşa cum au făcut sirenele alea sexi.
Ţi-am spus că încerc să-mi păstrez viitorul cu Elena
prin a nu ucide pe nimeni?
Damon, dacă crezi că o crimă
îţi va pecetlui soarta, atunci am veşti pentru tine,
eşti intrat până în gât în gaura karmei.
Am o eternitate pentru a mă revanşa pentru tot ce am făcut.
Da, şi cine ştie cât mai am eu.
Recunoaşte, ai nevoie de mine. Şi eu de tine acum
pentru că abia pot să mă ridic, dar să şi ucid.
Bine, haide.
Doar o persoană rea, foloseşte-ţi judecata cea mai bună.
Fă-o pentru mine, omule.
Fă-o pentru fratele tău.
- Fă-o pentru... - să nu spui "Elena."
Elen...
Ok. Sigur.
El e potrivit.
- E totul bine? - Da.
Totul e bine. Fetele sunt bine.
Eram pe drum.
- Unde sunteţi acum? - La Armory.
Ascultă, mă gândeam,
poate putem, nu ştiu,
să trecem pe la tine şi ne vedem diseară.
O, Doamne, Ric,
ar fi incredibil.
Chiar am nevoie de ceva bun în viaţa mea.
Ar eşti sigur că vrei să le aduci în oraş?
Mystic Falls încă nu e complet sigur.
Poate complet sigur nu e un scop realist.
- Tot trebuie să le ţine în siguranţă. - O vom face.
Va fi bine să venim acasă.
Şi voi avea nevoie de nişte sfaturi părinteşti bune.
Despre ce?
Îţi explic când ne vedem.
Nu te mai uita la mine.
Cred că nu ai mai împuşcat pe nimeni până acum, nu?
De ce, pentru că mă uit la tine?
Nu, pentru că ai ratat.
Nu ai lovit nimic fatal.
Va dura ceva până voi sângera de tot.
Nu mai vorbi, bine? Nu mai spune nimic.
Bine din partea mea.
Un glonţ în cap ar rezolva treaba.
Sau în inimă,
- dacă nu vrei să faci mizerie. - Am spus să taci!
Ok?
Încerc să-ţi uşurez treaba, Dorian.
Bine.
Apasă asta cât de mult poţi. Apasă.
- Ce faci? - Ce ţi se pare că fac?
Nu am semnal. Glumeşti?
- Dorian, e ok. - Nu.
Nu e. Nu e ok, omule. Apasă pe aia. Poţi să te mişti?
Trebuie să te ridici. Haide.
Apasă, haide.
De unde am ştiut că te găsesc aici?
Simplu. Avem o legătură acum.
Un simţ al celuilalt. Pentru cineva care abia a primit darul,
eşti destul de puternică.
Nu mă simt puternică.
Nu înţeleg nimic,
dar trebuie să ştiu...
cum îl scot pe Enzo din iad?
De ce nu-l întrebi singură?
Sper că nu plănuieşti să-mi dai foc.
Ştiu că e un obicei de-al tău.
Ar fi un mod prost de a ne începe lecţia.
Mă vei învăţa cum să-l contactez pe Enzo?
Te voi ajuta să înţelegi ce ai devenit.
Ai avut o trezire puternică şi traumatică,
la fel ca mine.
Adevăratul meu sine a ieşit în momentul morţii mele.
Laolaltă cu iadul şi suferinţa eternă.
Fac parte din dimensiunea mea psihică
cum fac şi din mine.
Şi dacă vrei să găseşti sufletul lui Enzo,
trebuie să-ţi deschizi mintea mie.
Împreună îl putem contacta.
Sunt pregătită.
Vreau să-ţi aminteşti momentul
morţii lui Enzo.
Nu te gândi doar la Enzo... dar la şi ce ai simţit.
Cum a fost să fii trădată de prietenul tău.
Să-ţi pierzi dragostea, fericirea.
Gândeşte-te la Enzo.
Gândeşte-te cum a murit fără rost.
Gândeşte-te la visurile lui şi la fericirea lui.
- Ce simţi? - Furie.
- Durere. - Accept-o.
Este sursa puterii tale.
- Enzo! - Bonnie.
- Enzo. - Concentrează-te.
Trăieşte în traumă. Strigă-l.
Enzo.
Bonnie.
O, Doamne.
Enzo, credeam că nu te voi mai vedea vreodată.
Trebuie să stai departe de Cade.
Încearcă să mă găsească prin tine.
- Vrea să-mi ducă sufletul în iad. - Nu înţeleg.
Unde eşti dacă nu eşti în iad?
Să nu ai încredere în el.
Ce ai văzut? Era Enzo?
Nu.
Atunci de ce eşti aşa supărată?
Pentru că am retrăit durerea de a-l pierde.
Mersi pentru lecţie.
Îmi pare rău pentru nepoata dvs, dle. Fell.
Ei spun că anevrismele nu dor.
Ar fi fost de parcă ar fi adormit.
Mulţumesc că aţi venit.
Biata Violet.
Ea şi familia ei merită mult mai mult
decât un aşa-numit anevrism.
Nu ştiu, a fost o minciună bună, cât ţine de minciuni.
Ar trebui să vezi câte "atacuri de animale" a înregistrat mama ta.
Probabil a distrus mersul cu cortul pentru o întreagă generaţie
de familii din Mystic Falls.
Hei, Dorian, care-i treaba?
- Am făcut ceva rău. - Despre ce vorbeşti?
L-am răpit pe Stefan, l-am adus
în mijlocul pustietăţii şi-am încercat să-l ucid. E aşa mult sânge.
- Am nevoie de ajutor, omule. - Încet. Unde eşti?
Pineridge Road, undeva lângă uzina abandonată.
Ţine-l treaz. Suntem pe drum.
Te simţi mai bine?
Ascultă aici, nemernicule.
Nu mai ucid doar de drag. Deci dacă nu-mi poţi spune
că moartea lui a însemnat ceva,
voi transforma camera asta în propriul tău iad.
Bine. Bine.
Mă simt puţin mai bine. Cu accent pe bine.
Dacă vrei să ajungem la Elena,
va trebui să mai găseşti oameni răi pe care să-i mănânc.
- Ok? - Ţine-ţi ideea.
O ţin.
De ce mă urmăreşti?
Pentru că nu am terminat cu tine.
M-am întrebat ce s-a întâmplat cu spiritul lui Enzo
de când a murit,
şi în sfârşit, am răspunsul.
Când Enzo a murit, tu ai ţipat.
Şi ceva extraordinar s-a întâmplat în momentul
celei mai mari dureri ale tale.
O explozie psihică puternică a creat o întreagă lume.
O dimensiune privată
legată doar de tine.
Ascunsă, chiar şi de mine.
Realizezi cât de rar e lucrul ăsta?
În toate miile mele de ani, nicio persoană în viaţă
nu a făcut ce ai făcut tu.
Aşa cum am făcut eu.
Dar, din păcate, sufletul lui Enzo e al meu.
Stai departe de mine!
Deci nu numai că-l ţii pe Enzo departe de mine,
dar crezi că Kai Parker poate fi în lumea asta.
De când suspectezi asta?
Nu ştiu nimic sigur.
Dacă crezi că poţi continua să ţii secrete faţă de mine,
chiar nu înţelegi
de ce mi se spune diavolul.
Eşti bine?
Chiar mă întrebi asta acum? Nu, nu sunt.
Am crezut că asta era ce am vrut, dar...
E o diferenţă între a vrea să ucizi pe cineva şi chiar a face asta.
De unde trebuia să ştiu eu asta?
Dar dacă tu mori, ce se întâmplă cu mine?
Nu cred că e decizia mea.
Haide. Nu... Stefan.
Nu e bine. Nu e bine.
Scuze. Îmi pare rău. Aş vrea să nu-ţi fi făcut asta.
Da, ştiu ce zici.
Stefan. Stefan, nu face asta.
Mă auzi? Stefan. Stefan. Stefan!
Stefan, trezeşte-te.
Trezeşte-te, Stefan. Haide. Stefan.
- O, Doamne. - Ajută-ne. Îl poţi repara
- cu sângele tău. - Stefan a luat leacul.
Sângele meu nu-l va mai vindeca.
Nu-l va mai vindeca...
Ne întâlnim din nou.
Trebuie să recunosc, mai devreme decât mă aşteptam.
Ce-i asta? Unde sunt?
Mori, Stefan.
Suntem în spaţiul dintre ultimele bătăi ale inimii tale.
- Dintre lumea asta şi destinul tău. - Nu.
De ce eşti surprins?
Eşti muritor. Moartea ta e inevitabilă.
Dar nu trebuie să se întâmple azi.
Să mergem.
Va fi mult mai uşor.
Nu pot.
Trebuie să mă revanşez pentru prea multe.
Voiam să spun că va fi mai uşor pentru Caroline.
Te-ai gândit
ce va însemna pentru viaţa ei încercările tale de a te izbăvi?
50 de ani de a te urma.
De a te ajuta să împlineşti un ţel pe care-l nu-l vei atinge,
în timp ce îmbătrâneşti.
O povară.
Eşti destinat pentru iad, Stefan.
De ce ar trebui să fie şi ea?
Dacă chiar o iubeşti pe Caroline,
o vei elibera din suferinţa asta şi-i vei reda
viaţa pe care trebuie să o aibă.
O viaţă nemuritoare.
Fără tine.
Te-ai ţine de existenţa asta fragile?
Cred că sunt încăpăţânat.
Vreau să trăiesc.
Ei bine.
E natura umană.
Vei fi bine.
Te iubesc aşa mult.
Vei fi bine.
Bine. Să vedem ce avem aici.
Încă un loc de pescuit pentru noi.
Un birou legal la câteva străzi.
Vorbim de efortul depus. Nu am dreptate?
Am dreptate.
Uită de toate crimele astea la nimereală.
- Nu terminasem cu aia. - Ştiu cum să te salvez.
Dar avem puţin timp la dispoziţie.
Şeful a aflat că eşti aici.
- Cade vine după tine. - Stai, el...
- e pe drum acum? - Nu ştiu când ajunge,
- dar ştii ce nerăbdător este. - Ok. Ce facem?
- Ştiu ce să facem. - Ce? Ok, spune-mi. Ce facem?
Găsim un mod de a te izbăvi. Să nu fie nevoie să ajungi în iad.
- Despre ce vorbeşti? - Vorbesc despre căire.
Vorbesc despre un gest imens şi nobil de generozitate altruistă.
- Deja urăsc asta. - Ai nevoie de ceva
care să te treacă de prag în ochii lui Cade.
Ceva care să compenseze toată durerea pe care ai provocat-o.
La ce se gândeşte şeful?
Nu depinde de el. Depinde de mine.
Oamenii iartă.
Şi când o fac, izbăvirea este posibilă.
Ştiu asta.
De asta, dacă-mi vrei iertarea
o vei aduce pe Elena Gilbert înapoi la viaţă.
Chiar acum.
- Cum e Stefan? - Stabil.
Caroline le-a spus paramedicilor că a fost împuşcat într-un accident de vânătoare.
Şi au crezut-o?
Da. Sigur că da.
Nimeni nu ştie ce s-a întâmplat.
Asta va dispărea.
L-am împuşcat, Matt.
Eram aşa furios şi speriat,
chiar am încercat să ucid pe cineva.
Sunt destul de sigur că asta mă face la fel de rău ca el.
Şi eu am rănit oameni pentru motivele greşite.
Dar sentimentul ăsta?
Acea voce care-ţi spune să te urăşti pentru ce ai făcut?
Nu e un lucru rău.
Înseamnă că eşti o persoană bună.
Ce sunt astea?
Rapoarte de la poliţie despre Stefan Salvatore.
Se duc decenii în urmă.
Raporturi de crimă, analize care-l leagă de multe
crime şi cazuri nefinalizate. Vrea să le ai tu.
De ce?
Îşi pune soarta în mâinile tale.
Deci dacă să-l trimiţi la închisoare
este dreptatea de care ai nevoie,
du-te şi fă asta.
Sau poţi lăsa trecutul în urmă,
şi să lucrezi la a face un viitor mai bun.
E alegerea ta.
Doctorii au oprit hemoragia. Spun că eşti norocos.
Te vei recupera complet.
Dorian ţi-a salvat viaţa.
După ce aproape te-a ucis.
Nu-l învinovăţesc.
Poate a apăsat pe trăgaci, dar eu am încărcat arma cu ani în urmă
când i-am ucis familia.
Şi nu e singurul de pe listă.
Ştiu.
Mi-am petrecut toată ziua privind în ochi
daunele tale colaterale, deci ştiu
la ce te gândeşti acum.
Eşti sigură de asta?
Mai devreme, mi-ar fi fost uşor să renunţ.
Fără vină.
Fără regrete.
Doar iad?
Asta crezi că meriţi?
Nu ştiu.
Nu mai ştiu cine sunt.
Stefan.
Eşti persoana asta de două zile.
De ce nu-ţi acorzi o şansă
să descoperi cine eşti acum?
Atunci vei şti cum să ajuţi oamenii pe care i-ai rănit.
Pentru că cred că asta înseamnă să plec din Mystic Falls.
Singur.
Dar am fost mereu alături de tine.
În ce lume să închei asta e răspunsul problemelor tale?
- Fac asta pentru tine... - Nu îndrăzni că spui
că asta e despre mine! Nu are de-a face cu mine.
Dorinţa ta de izbăvire, şi vina ta,
nevoia de a fi un martir
- pentru trecutul tău, e pentru tine. - Fii sinceră.
Ce viitor putem avea?
Nu ştiu.
Nu am ştiut niciodată.
Şi asta era...
...încântător.
Dar acum pare doar greşit.
Enzo.
Sunt aici.
Sunt aici. Te rog, ştiu că eşti acolo.
Dacă mă auzi,
am nevoie de tine.
Bună, dragoste.
- Să nu mă mai părăseşti vreodată. - Crede-mă, nu vreau.
Chiar eşti tu?
Chiar eşti aici?
Chiar sunt eu, dar nu sunt aici cu adevărat.
Faci parte dintr-o lume psihică pe care am creat-o?
Nimic din asta nu mai contează acum.
Tot ce contează eşti tu.
Mami! Mami!
Mi-a fost aşa dor de voi!
Cred că aţi crescut 30 de centimetri.
- Cui îi e foame? - Mie!
Şi mie!
Mă bucur să te văd.
Vreau paharul roz.
Dar mereu îl vrei pe cel mov.
- Roz! - Nu, nu...
Lizzie!
- Lizzie. Ce am spus? Nu face asta. - Nu am vrut.
Nu o răni pe mami! Incendi...
Nu! Nu! Nu, nu! Iubito, niciodată să nu spui asta.
Bine? Chiar ai putea răni pe cineva.
Nu ştiu ce se petrece.
Au început să-şi folosească puterile acum trei zile.
Nu pot controla asta.
Şi nici ele nu pot.
De unde ştiu că nu mă vei ucide de cum fac asta?
Nu ştii.
Dar dace vrei să pleci din iad,
fie ai încredere în mine, fie fugi de Cade pentru totdeauna.
Frate, asta a trecut prin multe.
Bună, somnoroaso. Mă mai ştii?
Se scurge timpul, ciudatule.
Inversează vraja.
E o magie complicată.
Trebuie să mai absorb putere pentru că dacă nu
aş putea să dispar în mijlocul ei şi...
asta nu ar fi bine.
- De ce ai nevoie? - De tine.
Magia ia energie.
Dacă voi face asta cum trebuie,
trebuie să absorb cea mai mare şi cea mai rea baterie dintre toate.
Kai, opreşte-te.
Am fost în iad suficient de mult să ştiu
că izbăvirea nu există.
Sunt doar promisiuni şi negocieri
şi scamatorii pe care le facem să credem
că suntem oameni buni.
Nu sunt o persoană bună. Recunosc asta.
Şi dacă mă voi duce de tot,
mă voi duce cu fast.
- Invisique. - Nu! t.