Чому ваші криниці висихають?
Чому ваші врожаї гинуть?
Чому ваші діти голодують?
Бо Бог гнівається!
Гнівається через нашу гордість.
Ми маємо покаятися.
Покаятися.
Бог посилає нам посуху, щоби покарати нас.
Хоче нашої відданості.
А ти, добрий чоловіче,
що принесеш у жертву Богові заради дощу?
Прошу, мені треба годувати сім'ю.
Я бідний. Нічого не залишилося.
То пожертвуй сином.
-Ні, не сина. -Ні!
Не сина.
Тоді ти маєш покаятися.
Кидай кістки.
Три чорні!
Бог вирішив.
Бог забере твої вуха, бо ти не слухаєш.
Ні!
НЕРО
Не треба. Нас побачать.
Пором чи міст?
-Авжеж, міст. -Краще пором.
Відірвемося там від них.
Скажи, що вона кличе його.
Скажи Лотару, що ми на пором.
Тпру.
Кучере, хто казав зупинятися?
Мадемуазель.
Мадемуазель?
Так.
Ми поїдемо поромом.
Ви впевнені?
За річкою тьма покутників.
Мене це не хвилює.
Я довіряю своєму доблесному ескорту. Поромом.
Добре, мадемуазель.
Прямуємо на пором.
Кучер!
Кучеря знайшли без тями.
Неро.
У нього ваша дочка.
Хто це?
Моя дочка.
Припини. Припини!
А вона чарівна.
-Як звати? -Вона не розмовляє.
Перла.
Як ви виберетеся з карети на поромі?
Побачите.
То плану немає?
У мене є ви. Цього досить.
Вас повісять.
І її теж.
Який же чудовий з вас батько.
А ваш продав би її відьмі. Це краще?
Ви ще й у відьом вірите.
Не знаєте його.
Вилизуючи йому чоботи, краще пізнаєте?
Горасе?
Чому ми…
Ані руш.
Ми не причетні.
Капітане, я маю відвезти дівча до Сегюра.
Пояснюватимеш це судді.
Думаєш, судитимуть, ураховуючи, що я знаю?
А що ти знаєш?
Що він убив Корсіні.
Як?
Угода з відьмою.
Хтось наближається.
Це вони. Розв'яжи мене.
Благаю вас. Відпустіть нас. Вони не повинні дістати її.
Бачиш ланцюг? Спробуй зняти. Він зачарований.
Скоріше потворний.
Я вбив твого нареченого. За наказом твого батька.
Заважав шлюбу з принцом.
Не віриш? Прошу.
Скажи, що здаси мене. Сам побачиш.
Благаю вас. Дайте хоча б сховати її.
Молодець, капітане.
Ти ціла, донечко? Тебе не поранили?
Схопіть Неро.
З усією повагою, мсьє консуле,
я маю відвести його до судді.
Я дав тобі завдання, капітане.
Мав відвезти доньку
до Сегюра на весілля.
Неро стверджує, що вбив Танкреда.
За твоїм наказом.
Годі тобі, доню,
він зробить усе, щоб врятувати свою шкуру.
-Не починай… -Один удар у пахву.
Заплатив золотом.
Я купив такі ж чоботи.
Віддайте його, капітане.
Це наказ. Я не повторюватиму.
Вартові, ви підіймаєте зброю проти свого консула.
Хіба це розумно?
Добре.
Хапайте його й арештуйте капітана.
Господарю, ви мрець.
Де твоя донька?
Відповідай.
Ні! Перло, не треба!
Перло!
Назад.
-Назад. -Ти вб'єш власну доньку?
Хто б казав?
Чхав я на неї. Я знаю її два дні.
Киньте зброю!
Ти не наважишся.
Ні!
Між печінкою і ниркою.
Наступна сонна артерія.
Виконуйте.
Убити його.
Киньте зброю.
Вона теж їде.
Ну ж бо.
Якщо я побачу ваші потворні пики позаду, я вб'ю і твою дочку, Рошморе.
Но!
Це дрібниця.
Ось. Міцно натисни. Міцно!
Не рухайся.
Прийми корінь.
Ось. Жуй!
Це зніме біль. Жуй.
Вона стікає кров'ю!
Зараз.
Звідки знаєш, куди влучив?
Це моя робота.
Жуй.
Вибач, я не мав вибору.
Так, я второпала.
Чудово.
Можете не дякувати за порятунок.
Тепер ланцюг не смішний?
Це чаклунство.
Якщо покажемо архієпископу Сегюрському — її батько труп.
У мене були інші плани, але я не проти, щоб той спалив його живцем.
Ти працюватимеш з убивцею Танкреда?
Ще розберемося із цим. Як чоловік із чоловіком.
Га? А, так, авжеж.
Дуель — єдиний вихід.
Класика.
Я тебе прикінчу.
Ну звісно.
Щасти!
Бувай, друже!
Ще побачимося!
Що?
Добре.
Поверніть мою доньку.
-А інші? -Я сказав, без свідків.
Убийте їх. Усіх.
Тільки не дівча.
Малу залиште їй.
Побачимося в Сегюрі.
То що?
Як це — знати, що тато наволоч?
Я не знаю. Спитай її.
Гарно так. Ми зближуємося.
Я все втратив, і ти скоро втратиш.
Бо я не знаю, як це працює, коли твого батька спалюють за чаклунство.
Куди потрапляєш, коли в тебе забирають власність і палац?
У монастир? У в'язницю? Не знаю.
Неро!
Що це таке?
Це річка?
-Апокаліпсис. -Що?
Сім кар апокаліпсиса.
Війна, голод, хвороби,
лжепророки,
посуха.
П'ята кара перед приходом месії пітьми.
-Що сталося? -Тут була річка!
Це була річка!
І нею ти хотів утекти від людей мого тата?
Ми би перетнули поромом, перерізали мотузку — та й по всьому.
Гаразд.
Підемо пішки, інакше застрягнемо.
У вас є їжа? Я голодна.
Будь ласка!
Вибачте, у нас нічого немає, добрі люди.
-Прошу, я маю годувати сім'ю. -Я теж.
Тпру!
Чорт забирай! Що іще?
Ну ж бо!
Їдь.
-Ну ж бо. -Но!
Ну ж бо! Но!
Припини, шви розійдуться. Ну ж бо!
-Ну ж бо! -Но!
Може, ви допоможете?
Краще йдіть сюди.
Ми йдемо.
-А коні? -Залиш їх.
Гайда!
Не зупиняймося.
Ось, попий.
Що це було?
Ліс.
Він умирає.
Серця дерев пересохлі, як у тих людей.
-Це кінець світу. -Годі песимізму.
Покажи.
Дякую.
Ось так.
-Боляче. -Біль означає, що ти ще жива.
Ідімо далі.
Вони не заспокояться. Ходімо.
Щось не так?
Ходімо.
Мерщій!
Їй боляче. Треба знайти корінь.
Що з нею зроблять у Сегюрі?
Там її захистять.
Архієпископ заплатить за її порятунок?
Він хороший чоловік.
-Винагороджує добрі справи. -Не втирай.
Чому моя дочка?
Це ваша кров.
Наша кров?
Ви нащадки…
-Кого? -Святого.
Дуже давнього святого. Архієпископ усе пояснить.
Я нащадок святого?
-Так? -Так.
То через це одноока шльондра хоче нашої крові?
Саме так.
Точніше, крові Перли.
-А моя їй не потрібна? -Ні грама.
Архієпископ вірить, а значить це все не марно.
Що це таке?
Послання покутників.
Навіщо це?
Вони божевільні.
Ніби ми недостатньо віддані.
І тому немає дощу.
Господи.
Ходімо.
А моя мама?
А що мама?
Хто вона?
Горас тобі не розповів?
Ні, він не мій батько.
Вона була повією.
Її звали Калістою.
Була дуже добра.
Вона померла.
-Як? -Не пам'ятаю.
Не пам'ятаєш?
Скажу відверто.
Я не хотів дітей.
Я лише хочу тобі допомогти.
Як саме?
-Горас платить тобі. -А я не рятував у притулку?
-Хотів віддати мене. -Я хотів убити відьму.
Загладити з господарем.
Він чхав на тебе.
Ти навіть не вбив відьму.
Жахливий батько,
гірший убивця.
-Куди ти йдеш? -Шукати корінь. Треба полегшити біль.
Бо так і сидітимемо.
Я можу йти.
І заткнути її. Я люблю тишу.
Де він, заради бога?
Що нам робити?
Чекати.
Він не повернеться.
Справді? Упевнена?
Так.
Ходімо, Перло. Гайда.
А я?
Ти не потрібна.
Перепрошую?
І що мені робити? Залишитися самій на території покутників?
Ні. Я піду з вами.
Молодець.
Гарно ж ти мене.
Ззаду — як професіонал.
Що сієш, те й жнеш.
-Устань. -Якщо думаєш, що я піду…
Я можу вбити тебе тут і зараз.
З твоїм ланцюгом і трупом Рошмора засудять за чаклунство.
Зачекай.
Прошу, поможи знайти мою доньку.
Вона поранена.
Цей корінь для неї.
Чхав я на неї.
І без викрутасів.
Шуруй.
Я хочу пити.
Годі скиглити.
-Ні! -Так, лови!
Перло, ні! Це небезпечно.
Хіба ви не голодний?
Вона тут.
Співчуваю щодо Танкреда. Дійсно.
Я знаю, що ви дружили.
-Ми були солдатами. Не ми вирішуємо… -Я був солдатом.
А ти вбивця.
Два слова, робота одна.
-Ми обоє вбиваємо. -З різних причин.
Ти — збагачуєш виродка.
Мабуть, шви розійшлися.
Сюди пройшли кілька коней.
Співчуваю.
Я не знайшла їжі.
Він вас покинув і не повернеться.
Вам не дійти до Сегюра без нього.
Треба вернутися до Ламартіна.
Відьма —
не можна віддавати їй дівча.
На кону не лише життя Перли.
А що ще?
Нічого.
Знайшла щось?
Ну ж бо.
Голодна?
-Віддай сережки. -Вони дорогучі.
То і їж їх.
А ти ще та штучка.
Як і твій батько.
А твій батько?
Продав мене й убив твого хлопця.
А твій мене викрав.
Покинув тебе колись, і зараз теж.
Мені байдуже.
Я знаю його два дні.
Це стосується дівчинки.
Дівчинки під моєю опікою.
Вона має вмерти.
Допоможи мені подолати зло.
Дай мені віру.
Дай мені сил.
Вона останній нащадок диявола.
Зупиніться.
Вони вже десь поблизу.
Знайдемо їх нині.
Зінеб?
Зінебе!
Мадемуазель.
-Усе гаразд? -Ні.
Верни мене до Ламартіна.
Де дівча?
Я не знаю.
Я втекла. Вони вже десь далеко.
Відпусти її.
Тікайте!
Хутко!
Уставай.
Що ти в біса накоїв?
Навіщо ти все з'їв?
Агов, отямся!
Отямся!
Ти покійник.
Врятуємо мою доньку.
А тоді я тебе вб'ю.
Монсеньйоре, ми хочемо пити.
Монсеньйоре!
Змилуйтеся, просимо вас.
Води, монсеньйоре!
Ми хочемо пити!
Вітаю в Сегюрі, мсьє консуле.
Принца немає?
Ви побачитеся завтра.
-Не раніше? -Ні.
На жаль, у нього багато справ.
За десять мільйонів міг і знайти час.
-Гарне придане, еге ж? -Так.
До речі про вашу доньку,
вона не тут?
Вона в дорозі.
Будь ласка!
Ви допоможете нам? Будь ласка.
За нами женуться.
Будь ласка.
Відведіть нас до свого села за пристойну винагороду.
Будь ласка.
Тобі нічого боятися.
Покута!
НЕРО
Переклад субтитрів: Павло Дум'як истойну винагороду.