Isten elveszett bárányai vagytok.
Bűnben éltek,
de ez nem a ti hibátok.
Azt mondták nektek, Isten kegyelmes, így már nem félitek őt.
Aztán megbocsátottak nektek, de kik ők, hogy a nevében beszéljenek?
Isten bocsánatát nem lehet elnyerni.
Csak kiérdemelni.
Én is elhittem Ségur papjainak hazugságait!
De vezetőnk, Bűnbánó testvér felnyitotta a szememet.
Bűnösök vagyunk,
de hol van a megbánás?
Bűnbánat!
Bűnbánatot kell gyakorolnunk!
Bűnbánat!
Gyorsan!
Bűnbánat!
Most.
Ti ott, ki mondta, hogy elmehettek?
Állítsátok meg őket!
Kapjátok el őket!
Szaladj! Menekülj!
Gyerünk! Mozgás!
Kapd el!
Utánam!
- Arra ment. - Ott van!
Hol van? Nem látom.
A BÉRGYILKOS ÉS A LÁNYA
Miért nem érdekel téged Isten szava, szerzetes?
Te és Bűnbánó testvér semmit nem tudtok Isten szaváról.
Hallgass, te lator!
Kövér vagy, mint egy disznó, míg mi éhezünk.
Hol az áldozat?
Hol van a szenvedés?
Hol van a bűnbánatod?
A szenvedés nem ment meg minket az aszálytól.
Itt egyedül te hiszed el a hazugságaidat.
És ő ki?
Egy kurtizánnal utazol?
Lamartine konzuljának lánya vagyok, és a maga hercegének jegyese.
A helyében hagynám, hogy elmenjünk.
Hacsak nem akarja, hogy apám és a férjem seregei
végezzenek magával és a csatlósaival.
Micsoda szerencse!
Megtisztelt minket látogatásával
a drága leendő hercegnénk!
Isten elkényeztet minket!
És mondd csak, hercegné,
aláveted magad Istennek?
Vagy felette állónak hiszed magad?
Te játszol itt Istent.
Adj Istennek!
Ez mindenem.
Az érdekel, alázatos vagy-e, erre meg akarsz vesztegetni?
Mit ajánljon fel hercegnénk Istennek?
Bűnbánatot!
Bűnbánat!
- Bűnbánat! - Bűnbánat!
Maradjatok!
Rangja és vagyona mindenre feljogosította.
De megfeledkezett Istenről.
Mindent Istennek köszönhet.
Istentől kapta a szépségét.
Semmit nem tett azért, hogy kiérdemelje.
Eljött az ideje…
hogy visszaadd Istennek!
Isten a szeretet, te meg a gyűlölet!
Mi mást adjon még oda?
A szemét?
Az orrát?
Nem hiszem, hogy felfogtad az „alázat” szó értelmét.
De megtanítom neked.
És mire végzek veled,
biztosíthatlak, hogy egy herceget se fogsz érdekelni.
Ne!
Intézzétek el az öreget,
én meg gondoskodom a hercegnéről.
Horace!
Tessék, fogd meg!
Tessék, dobj a csontokkal!
Most vezekelned kell.
Egy fekete egy testrész, de kiválaszthatod, hogy melyik legyen.
Két fekete két testrész, de még mindig választhatsz.
Három fekete, de akkor én választok.
Négy fekete, és nincs választás.
Az a fejed lesz!
De ha négy fehéret dobsz, rád mosolyog a szerencse.
Isten nem kér tőled semmit.
Gyerünk, dobj!
Dobj!
Négy fekete!
Négy feketét dobtál!
Négy fekete?
Négy fekete, az a fejed.
Ritka a négy fekete.
- Kellene egy terv. - Nincs rá idő.
Fedezz!
Várjatok, hadd dobjak!
Hadd dobjak én is!
Hadd dobjak! Vétkeztem.
Vétkeztem! Sokat vétkeztem.
Vezekelni akarok. Hadd dobjak a csontokkal!
Többet vétkeztem, mint ő.
- Előbb én jövök. - Mit tettél?
Mit tettem? Ha maga azt tudná! Büszkeség, bujaság, falánkság, bűnözés…
Minden!
Kérem!
Hadd dobjak!
Hadd dobjak a csontokkal!
Kérem, engedje meg!
- Várd ki a sorod! - Most! Kérem, most!
Ha nagyon akarod.
Köszönöm, uram.
- Gyerünk, kelj fel! - Köszönöm.
Köszönöm.
- Négy fehér? - Szerencsés napod van.
- Ez pech! - Rendben, következő.
Ne! Várjon!
Egy utolsó esélyt!
Utoljára!
Jó, legyen, egy utolsó, aztán vége!
Ne!
Köszönöm, uram.
Egyszerűen csak eldobom.
Két fekete! Két testrész!
- Melyiket? - Hát, bármelyik jó.
Mindet levágatni, az mohóság lenne?
Nos, te mit választanál?
Gyere ide! A kedvenc testrészedet, vagy amit nem szeretsz?
- Én nem választhattam. - Igaz!
Az orrod. Nem rossz.
Várjunk!
Lássuk csak…
Siess már!
Ne sürgess!
Megvan.
Ezt itt.
Vagy talán ezt?
Ne, gyermekem, figyelj! Várj!
Hallgass meg! Figyelj…
Hol van Perla?
Elszökött, biztos elbújt valahol.
Ne!
Perla!
Én…
A falusiak Lamartine-ba indulnak.
Velük kéne mennie.
- Már nem vagyok a túsza? - Nem.
Köszönöm.
Hozzád imádkozunk, Uram! Te vagy az élet és a feltámadás.
Hadd nyugodjanak békében a halottak!
És óvj minket az emberi ostobaságtól!
In nomine sanctis.
Ámen.
Tessék.
Az egyik bűnbánónál volt.
És ez is.
Köszönöm.
A többit tartsa meg!
A falusiak adtak egy lovat.
Tessék.
Az erdőben találtam.
Ez a gyökér.
Most nem hagytalak el.
Ez a fickó tartott fel.
Vedd el!
- Mehetünk. - Nem.
Itt éjszakázunk.
Erőt gyűjtünk, és hajnalban indulunk. Gyalog négy napra van Ségur.
Ha azt teszitek, amit mondok, eljuthatunk oda élve.
Én is megyek.
Segítek elítéltetni apámat.
A vallomásommal nagyobb súlya lesz a szavaiknak.
Tényleg az apja halálát akarja?
Igazságtételt akarok.
Megölte a vőlegényemet, és eladta Perlát egy boszorkánynak.
A bűnbánók dúlnak, fosztogatnak, és ő semmit nem tesz.
Hasznot húz belőlük. Nem érdemli meg, hogy éljen.
Ez nagyon kedves, de az út nem önnek való, csak lassítana minket.
Szerintem is jöjjön.
Nem akadályozhat meg benne.
Összesen 16 boszorkányper vár tárgyalásra, érsek úr.
Kegyelmet kapnak.
Mostanra minden ürügy lett a gyűlölet szítására.
De a Szentszék figyelmeztetett a gonosz eljövetelére.
Vigyáznunk kell, érsek úr.
Ne tévesszék meg, Barrin!
Az ördög rengeteg alakot ölthet.
És az is lehet, hogy már régóta köztünk van.
Fenség!
A herceg üdvözli az érkezését, konzul,
továbbá örül városaink szövetségének.
Azokat a területeket hódították meg a környéket fosztogató bűnbánók?
Nos, igen.
Három csapatnyi zsoldost fizethet ki a hozományból, amit hoztam.
És megoldódik a gond.
És Ségur minden lakója nevében
hálásak leszünk, elhiheti, konzul uram.
Ma aranyat hoztam, holnap ételt hozok, ha szükséges.
És holnapután a seregemet, ha kell.
És mi az ára ennek a hatalmas nagylelkűségnek?
Az ára?
Nem is tudom.
A békén és a jóléten kívül talán az életöröm?
Úgy beszél, mint egy kufár, ezért most én is úgy fogok.
Venni jött ide valamit, nem igaz?
A herceg tudni szeretné, hogy mit is árul.
Fenség, más fogadtatást vártam.
Válaszoljon, konzul!
Igen, Lamartine nemcsak nagylelkű, de egyben gyakorlatias város is.
Ha segítünk, az erőforrásaikhoz is hozzáférhetünk,
és mindkettőnk számára előnyös kereskedelmi szerződéseket ajánlhatunk.
Igen, konzul uram arra gondol, hogy a környék ónlelőhelyei
sajnos egyelőre teljes mértékben kiaknázatlanok maradtak.
- És… - És ezért bányákat nyitna?
Legyen Ségur az új Babilon?
Idehozná az iszákosokat
és a bordélyházakat is a városba?
Inkább koldusok üljenek a falak tövében?
Én a munkásoknak jobban örülök, még ha bordélyba is járnak.
A konzul ezt úgy érti, hogy a…
Emlékeztessem, hogy az aranyat nem lehet megenni, konzul uram?
A profit mindig egy irányba halad, alulról felfelé, fordítva sosem.
Ne legyen olyan pimasz, hogy mást sugall nekünk!
És maguk, nemes urak,
a maguk képmutatása
és kapzsisága
mindennap újabb és újabb okot szolgáltat a bűnbánóknak,
és erősíti soraikat.
A bű…
A bűnbánók…
nem…
Köszönjük, Joséphine.
A körülmények rákényszerítenek, hogy elfogadjuk az aranyát.
Ezért megüljük a nászt.
De azt nem hagyjuk, hogy rátegye a kezét a földünkre,
sem a városunk lelkére.
És ha ez nem tetszik, akkor távozhat az aranyával együtt.
Azt hiszem, összefoglaltam őfensége álláspontját, nem?
De, köszönöm.
Végeztünk, konzul.
Fenség!
Bűnbánók jártak erre.
Mindenhol ott vannak, hercegné, megmondtam.
Kíséret kell.
Miért nem megyünk Havreval erődjén át?
Messze van innen?
Gyalog egy nap. Keletre.
Biztosan vannak lovaik.
Ott tölthetnénk az éjszakát, és fürödhetnénk.
Önnek sem fog ártani.
- És olyan kedvesek, hogy befogadnak? - Igen.
Igen. Havreval grófja Ségur hűbérese.
- És én vagyok Ségur leendő hercegnéje. - Nem.
Nem teszünk azért kétnapos kitérőt, hogy fürödjünk. Nevetséges.
Taníts meg harcolni!
Tedd le!
Jobb láb elöl.
Lejjebb a kardot!
És támadj!
Megtanítasz rá?
Talán.
Jó, akkor induljunk!
- És Havreval? - Felejtse el!
A szavát adta.
Azt mondta, ez egy befolyásolható kisfiú.
Így is van.
A nemesek velünk vannak.
Csupán alábecsültem az érsek befolyását a herceg felett
az apja halála óta.
Ne kérdezze, miért,
de mételynek gondolja önt.
Beszélek a herceggel.
Egyedül.
Az lehetetlen. Az érsek nem engedné.
Kancellár uram,
egy nap még megöletem magát.
Elmehet.
Elölről!
- Jó, ha meg tudja védeni magát. - Nem így tanulja meg.
- Elölről! - Talán nem.
De mégsem önt kérte meg rá.
Valamit nem igazán értek, hercegné.
Miért gondol máshogy az apjára?
- Miért érdekli? - Csak kíváncsi vagyok, ennyi.
Nem értené meg.
- Talán mégis. - Semmi értelme.
Az igazságosságról beszélnék, a tükörbe nézésről…
Úgysem értené.
Oké.
Kissé lassú vagyok.
De az apja…
Csak most jött rá, hogy egy szemétláda,
aki gyilkoltat, és a zsebét tömködi?
Mert ritkán láttam, hogy visszautasított volna ruhát, ékszert.
Sőt, gyakran inkább követelte.
Ő talán több embert ölt nálam.
Maga nyomorult!
Támadj!
Próbáld újra!
Halott vagy.
Jól ment neki a tanulás?
Nem igazán, nem.
Nem lep meg.
Ha ennek vége, néha majd meglátogatom.
Ezzel kissé elkéstél.
Jobb később, mint soha.
Csak vidd el Ségurbe, ennyit kérek.
Miért zavar, hogy érdekel a lány?
Annyira édes!
Mint egy játékkutyus.
Úrnőm!
Beszélhetnénk négyszemközt?
A tanácskozáson mondani akart valamit.
A…
Csak nyugodtan, Joséphine!
- A bűnbá… nók… - A bűnbánók, ugye?
Táp…
Táplálja, igaz?
Táplálja őket…
- Az éhínség? - A…
- Az aszály? A… - A…
A tétlenségünk.
Teljesen igaza van, Joséphine.
Ezen változtatni kell.
Joséphine,
csak ön segíthet megmenteni Ségurt.
Hallgatom, konzul. De röviden!
Ha nem szeretném úgy a nővéremet, nem lennék itt.
Kijönne velem a falakon túlra?
A falakon túlra?
Az túl veszélyes.
Ha megengedi, egy hercegnek
nem kellene félnie az alattvalóitól.
Épp ellenkezőleg.
Az érsek nem engedné meg.
Nem is kell megtudnia.
A nővére mesélt nekem egy titkos járatról,
amin át a herceg ostrom idején elmenekülhet.
Aszály, éhínség, háború, szörnyű csapások.
De a kenyéren és a vízen kívül tudja, mi hiányzik nekik?
A remény.
És igen…
a bányák örökre megváltoztatnák Ségur arculatát.
De ha szembenéz mindezzel,
látja Ségur valódi arcát,
nem akarja, hogy megváltozzon?
Nemzedékeken át
az őseim egy Istennek tetsző várost építettek.
És minden kérdésre kizárólag a szent szövegekben kerestek választ.
Mindenekelőtt az apám.
Ha reményt ad nekik, a pokolba is követik majd.
És a bűnbánóknak vége lenne.
Az érsek teszi a dolgát, szolgálja Istent.
Önnek a népét kell szolgálnia.
Istenem!
Menjünk Havrevalba! Ha hallgat rám, már ott lennénk.
Nem megyünk Havrevalba.
- Miért ő dönt? - Mert én vagyok a főnök.
És miért nem Lothar?
Ki szavaz Lotharra?
Hihetetlen.
Na jó…
Lothar, maga mit mond?
Irány Havreval!
Beszarok.
Érsek úr, meghallgattam az aggályait, és gondolkodtam.
A gondviselés sok formát ölthet.
És bár nem tetszik, e zavaros időkben
Lamartine, azaz Rochemort konzul segítségében nyilvánul meg.
Sajnálom, hogy nem illő fogadtatásban részesült.
Fenség, én megértem önt.
Nagy a kísértés, hogy megragadjuk az első lehetőséget.
De ahogy az apja mondta…
Az apám halott.
Ha ellenzi döntésemet, kénytelen leszek az áldása nélkül tenni.
A nagyböjt végén megkezdődik a bányászat.
És ez a szék az öné lesz, konzul.
Amíg a lánya meg nem érkezik.
Fenség!
Ezt direkt csinálja.
Hogy van?
Nem várattuk meg nagyon?
Ne siessen annyira!
Mi a baj?
Nem élvezhetem a tájat, mielőtt felakasztanak?
Élvezzétek, mert ez vár ránk Havrevalban!
Nem gondoljátok, hogy ezért akar annyira odamenni?
Meg is mondta.
Havreval grófja Ségur hűbérese, és ő még mindig Ségur hercegnéje.
Azt tesz, amit akar.
Nemrég még a túszunk volt.
És ha bosszút akar állni?
Jobb lesz, ha befogod.
Tartogasd az erőd a gyalogláshoz!
Igaz is.
Új gazdád van, ugye?
A vőlegénye ölebe voltál, már az övé.
Itt csak egy öleb van. És az te vagy.
Rochemort nyakörvet tett rád.
Néro!
Gyerünk! Csináljuk!
Mint régen. Tisztességesen. Most!
Állj le, Néro!
Olyan vagy, mint Tancrède.
- Üsd meg! - Hagyjátok abba!
Te csak hallgass!
Várj…
- Állj fel! - Jövök…
Néro!
Mi az?
A nyakad.
Mi van vele?
Boszorkányság.
A lánc megmérgez téged. Belülről emészt fel.
Az érsek le tudja szedni.
Jól van, menjünk!
A kerülő miatt nem vagyunk még ott.
Meg fogsz halni?
Igen.
Mint mindenki.
Úgy értem, hamarosan.
Miért? Sietsz?
Horace!
Mikor öl meg ez a lánc?
Fogalmam sincs.
Tessék.
Ez megnyugtat?
Tessék. Osztozhatunk rajta.
Köszönöm.
A BÉRGYILKOS ÉS A LÁNYA