Ni är Guds förlorade får.
Ni lever i synd, men det är inte ert fel.
De har sagt att Gud är barmhärtig. Ni räds honom inte längre.
De har gett er Guds förlåtelse, men har de rätt att tala åt honom?
Man får inte Guds förlåtelse.
Man förtjänar den.
Jag har också trott på Ségurs präster och deras lögner.
Men vår guide, broder Botgöring, har fått oss att se klart.
Vi syndar, men var är vår ånger?
Botgöring!
Vi måste göra bot!
Göra bot!
Sätt fart!
Göra bot!
Nu.
Vem har gett er tillåtelse att gå?
Stoppa dem!
Spring!
Kom. Sätt fart.
Ta henne!
Hitåt!
-Hon sprang ditåt. -Där är hon!
Vart tog hon vägen?
Är du som munk inte intresserad av Guds ord?
Du och din bror vet inget om Guds ord.
Tig, inkräktare!
Du är tjock som ett svin medan vi andra svälter.
Vad uppoffrar du?
Hur lider du?
Hur gör du bot?
Lidande räddar oss inte från torkan.
Du är den enda här som tror på dina lögner.
Och vem har vi här?
Reser du med en hora?
Min far är Lamartines konsul. Jag är er prins blivande fru.
Jag föreslår att du låter oss gå.
Om inte du och dina stympade anhängare vill krossas av min fars och makes arméer.
Vilken tur vi har!
Vi har äran att få besök av vår blivande prinsessa.
Gud skämmer bort oss!
Säg mig, prinsessan…
Underordnar du dig Gud? Eller tror du dig vara honom överlägsen?
Det är du som leker Gud.
Ge till Gud!
Jag har det här.
Jag ber dig visa respekt för Gud, och du mutar mig?
Vad ska prinsessan ge till Gud?
Botgöring!
-Botgöring! -Botgöring!
Stanna här.
Hennes titlar och skatter har gett henne rätt till allt.
Men…hon har glömt bort Gud.
Hon är skyldig Gud allt.
Gud gav henne skönhet.
Men hon har inget gjort för att förtjäna den.
Det är dags…
…att ge tillbaka till Gud!
Gud är kärlek, du är bara hat.
Vad mer ska hon ge?
Ett öga?
Näsan?
Du verkar inte ha förstått innebörden av att underordna sig.
Jag ska lära dig den.
När jag är klar med dig kommer ingen prins att vilja ha dig.
Nej! Nej!
Ta hand om gamlingen åt mig.
Jag tar mig an prinsessan.
Horace!
Här, ta dem!
Kasta benbitarna.
Du ska göra bot.
En svart är lika med en kroppsdel, men du väljer vilken vi skär av.
Två svarta betyder att du väljer två delar.
Tre svarta betyder att jag väljer.
Fyra svarta och valet är gjort.
Då ryker skallen.
Får du bara vita har du tur. Då begär Gud inget av dig.
Spela.
Kom igen, spela.
Spela.
Spela!
Spela.
Fyra svarta! Du fick fyra svarta.
Fyra svarta?
Det blev huvudet.
Det händer inte ofta.
-Vi behöver en plan. -Vi hinner inte.
Täck mig.
Nej! Vänta!
Låt mig spela! Jag vill också spela. Jag har syndat.
Som jag har syndat…
Jag måste göra bort. Jag vill kasta benbitarna.
-Jag har syndat mer. Låt mig börja. -Vilka synder gäller det?
Ni skulle bara veta. Högmod, vällust, frosseri, brott…
Alltihop.
Snälla.
Låt mig kasta benbitarna, jag ber er.
Snälla, låt mig kasta dem.
-Vänta på din tur. -Nej, nu!
-Med nöje. -Tack, min herre.
Ställ dig upp.
Tack, min herre. Tack.
-Fyra vita? -Vilken tur du har.
-Typiskt! -Okej, nästa.
Nej! Vänta…
Ge mig ett försök till. Ett enda.
Okej, ett sista försök.
Nej!
Tack.
Tänk inte så mycket.
Två svarta! Två kroppsdelar!
-Vilka? -Vet inte…
De är bra allihop, så… Det vore girigt att skära av dem.
Hur skulle du göra?
Skulle du välja din bästa eller sämsta del?
-Jag fick inte välja. -Just det.
Näsan. Inte dumt.
Nu ska vi se… Jag tänker.
Kom igen.
Du pressar mig.
Jag vet.
Den här.
Eller den här?
Nej, mitt barn. Hör här.
Hör på mig. Hör…
-Var är Perla? -Hon gömmer sig säkert någonstans.
Perla.
Jag…
Byborna beger sig till Lamartine.
Följ med dem.
-Är jag inte gisslan längre? -Nej.
Tack.
Herre, vi ber till dig. Du är livet och återuppståndelsen.
Må de avlidna vila i frid.
Rädda oss från människornas dårskap.
In nomine sanctis.
Amen.
Här.
En botgörare hade dem.
Den här också.
Tack.
Behåll resten.
Vi fick en häst av byborna.
Här.
Jag hittade den i skogen.
Det är rot.
Jag övergav dig inte.
Han uppehöll mig.
Ta den.
-Vi kan gå nu. -Nej.
Vi blir kvar här i natt.
Vi vilar och beger oss i gryningen. Det tar fyra dagar till Ségur.
Om ni gör som jag säger har vi en chans.
Jag följer med.
Jag ska hjälpa er att få min far fälld. Era ord väger tyngre om jag vittnar också.
-Vill ni se er far död? -Jag vill ha rättvisa.
Han lät mörda min fästman och sålde Perla till en häxa.
Han tar inte upp kampen mot botgörarna, han vill bara dra fördel av situationen.
Han förtjänar inte sitt liv.
Det är snällt av er, men ni skulle skada er och sinka oss.
Låt henne följa med.
Ni kan inte stoppa mig.
Sexton fall av häxeri inväntar rättegång, monseigneur.
Benåda dem alla.
Det är blott en förevändning för hat.
Heliga stolen varnade för ondskans ankomst.
-Vi måste vara på vår vakt, monseigneur. -Var inte så naiv, Barrin.
Djävulen kan anta många skepnader.
Han kan redan ha tagit sig in hit.
Ers Majestät.
Prinsen hälsar konsuln välkommen.
Unionen mellan våra två städer är glädjande nyheter.
Har dessa områden intagits av botgörare som nu härjar på er mark?
Det stämmer.
Enbart hemgiften skulle räcka till tre legosoldatsstyrkor.
Problemet vore snart löst.
Å Ségurs folks vägnar vill vi tacka er, konsuln.
Idag ger jag er guld. Imorgon proviant, om så behövs.
Dagen därpå min armé, om så krävs.
Vad är priset för denna generositet?
Priset?
Inte vet jag…
Förutom fred och välstånd, så möjligen livsglädje också?
Ni talar som en torghandlare. Jag ska göra detsamma.
Ni är väl här för att handla?
Prinsen vill veta vad han säljer.
Jag förväntade mig ett annat mottagande.
Svara.
Lamartine är både en generös och pragmatisk stad.
Om vi hjälper er vill vi ha tillgång till era resurser.
Vi erbjuder er handelsavtal som skulle gynna oss alla.
Konsuln hänvisar till de tennfyndigheter
som tyvärr inte har nyttjats över huvud taget.
-Och… -Och vadå? Gruvor?
Ska Ségur bli nya Babylon?
Ska ni ta hit era fyllon och glädjehus?
Vill ni hellre ha tiggare utanför portarna?
Jag föredrar arbetare, även om de besöker bordeller.
Vad konsuln menar…
Måste jag påminna er om att guld inte går att äta?
Vinst rör sig alltid åt ett håll – nerifrån och upp.
Var inte fräck och påstå något annat.
Mina ärade herrar, ert hyckleri…
…och er girighet…
…främjar botgörarna och deras sak.
Det stärker dem.
Botg… Bot…
Botgörarna…
…dr…
Dr…
Tack, Joséphine.
Eftersom omständigheterna tvingar oss att ta emot guldet,
kommer bröllopet att bli av.
Men ni får inte lägga beslag på vår mark, våra själar eller vår stad.
Om inte det passar er kan ni åka härifrån med pengarna.
Visst sammanfattar det Ers Majestäts hållning?
Ja. Tack.
Det var allt, konsuln.
Ers Majestät.
Det finns botgörare i området.
De är överallt. Jag varnade er.
Vi behöver eskort.
Ska vi ta vägen via Havrevals fästning?
Ligger den långt bort?
En dags vandring österut.
De har säkert hästar där.
Vi kan sova över och ta oss ett bad.
Det kan ni behöva.
-Tror ni att de låter oss göra det? -Ja. Greven av Havreval är vasall i Ségur.
Och jag är Ségurs blivande prinsessa.
Det är urbota dumt att ta en omväg för några vakter och ett bad.
Jag vill lära mig strida.
Lägg ner det.
Höger fot fram.
Sänk svärdet.
Och svinga.
Kan ni lära mig?
Eventuellt.
Okej, nu går vi.
-Havreval, då? -Glöm det.
Ni gav mig ert ord.
-Ni sa att gossen var medgörlig. -Så är det också.
Vi har hela adeln på vår sida.
Jag underskattade hur mycket inflytande ärkebiskopen har fått
sedan prinsens far dog.
Fråga mig inte varför, men han skyr er som pesten.
Jag vill tala med prinsen.
I enrum.
Ärkebiskopen går aldrig med på det.
Kanslern,
en vacker dag ska jag låta döda er.
Ni kan gå nu.
Börja om.
-Det är bra att kunna självförsvar. -Man lär sig inte så där.
Möjligtvis inte, men hon frågade inte er.
Det är en sak jag inte förstår.
Vad fick er att ändra er?
-Hur angår det er? -Jag undrar bara.
Ni skulle inte förstå.
-Ge mig en chans. -Det är ingen idé.
Det handlar om rättfärdighet, rättvisa, skuldkänslor… Inget för er.
Okej.
Jag är lite trög.
Men er far…
Fick ni precis veta att han mördar och skor sig på andra?
Ni tackade sällan nej till klänningar och smycken.
Det var ni som ville ha dem.
Ni kan ha dödat fler än jag.
Det är synd om er.
Svinga.
Igen.
Du är död.
Är hon bra i skolan?
-Nej, inte direkt. -Det ante mig.
-Jag tänkte fortsätta hälsa på henne. -Det är lite sent påtänkt.
Bättre sent än aldrig.
Det viktiga är att hon kommer till Ségur.
Vad har du emot mig egentligen?
Madame.
Får jag tala ostört med er?
Ni försökte säga något inför rådet förut.
B…
Ta er tid, Joséphine.
Botgörar…
Botgörarna?
…drar nytt…
Drar nytta av?
Av…
-Av svälten? -Av…
-Av torkan? -Av…
Av vår…passivitet.
Ni har helt rätt, Joséphine.
Det måste bli ändring på det.
Joséphine.
Bara ni kan hjälpa mig att rädda Ségur.
Jag lyssnar, men håll det kort.
Jag gick med på det för min systers skull.
På att följa med mig bortom muren?
Bortom muren?
Det är för farligt.
Om jag får lov att säga det, ska en prins inte frukta sina undersåtar.
Det är snarare tvärtom.
-Ärkebiskopen skulle inte gå med på det. -Han behöver inget veta.
Er syster har berättat om en hemlig gång
som kan användas om staden skulle belägras.
Torka, svält och krig är fruktansvärda prövningar.
Förutom bröd och vatten, vet ni vad de saknar som mest?
Hopp.
Så, ja…
Gruvorna skulle förändra Ségur för alltid.
Men när ni betraktar…
…staden och hur den ser ut…
…vill ni inte det då?
I flera generationer byggde mina förfäder en stad helt tillägnad Gud.
De vägrade att söka andra lösningar än vad de heliga texterna beskrev.
I synnerhet min pappa.
Ge dem en gnutta hopp och de följer er till helvetet.
Det vore slutet för botgörarna.
Ärkebiskopen gör sin plikt att tjäna Gud.
Ni måste tjäna ert folk.
Herregud.
Vi måste till Havreval. Vi hade kunnat vara där redan.
Vi ska inte dit.
-Varför bestämmer han? -Jag är ledaren.
Varför inte Lothar?
Vilka röstar på Lothar?
Helt otroligt.
Såklart…
Lothar, vad tycker ni?
Mot Havreval.
Fy fan.
Monseigneur, jag har hört era farhågor och tänkt efter noga.
Försyn kan komma i många former.
Även om det inte behagar er,
kommer den från Lamartine och i konsul Rochemorts skepnad.
Jag beklagar att han inte fick ett bättre välkomnande.
Ers Majestät, jag förstår precis.
Det är frestande att tacka ja till första bästa möjlighet.
-Men som er pappa sa… -Han är död.
Ger ni mig inget val, går jag vidare utan er välsignelse.
Gruvarbetet påbörjas vid fastans slut.
Denna stol blir er, konsuln.
Tills er dotter är här.
Ers Majestät.
Han gör det med flit.
Allt bra?
Vi låter er väl inte vänta?
Ta ni er tid.
Vad är det?
Får jag inte njuta av utsikten innan jag hängs?
Det är det som väntar i Havreval.
Har ni tänkt på att det är därför hon insisterar?
Hon sa det själv.
Greven är vasall i Ségur. Hon är fortfarande deras prinsessa.
Det är hon som vill dit.
Alldeles nyss var hon vår gisslan.
Tänk om hon bara vill hämnas.
Nu räcker det.
Spara krafterna till färden.
Det har hänt.
Du har fått en ny mästare.
Hon har fått sin fästmans knähund.
Det enda knähunden här är du.
Du fick till och med ett halsband.
Néro!
Kom igen, upp till bevis. Vi gör det på gammalt hederligt vis.
-Lägg av. -Du låter precis som Tancrède…
-Puckla på honom. -Sluta!
Håll tyst.
Vänta…
-Ställ dig upp. -Strax.
Néro.
Ja?
Nacken.
Vad är det?
Häxeri.
Kedjan förgiftar dig. Du ruttnar inifrån.
Ärkebiskopen kan ta av den.
Okej, då går vi.
Inga fler omvägar.
Kommer du att dö?
Ja.
Det ska vi alla.
Jag menar snart.
Hur så? Har du bråttom?
Horace!
-När kommer kedjan att döda mig? -Ingen aning.
Där hör du. Lättad?
Här. Vi kan dela.
Tack.
Undertexter: Viktor Hessel da mig? -Ingen aning.