A la meva tomba,
vull que posi que he viscut en una terra sense pluja.
A la meva tomba, vull que hi posi que van guanyar els tirans,
però que seguim en peu.
Ens tenien atrapats als barris pobres de Ségur,
assetjats pels penitents.
Ens quedem sense forces.
Som massa pocs.
Quant temps resistirem?
No ho sap ningú.
A la meva tomba, vull que posi que, per tenir l'esperança,
vaig enfilar camins foscos.
Cent mil ducats.
Cent mil ducats per la filla del diable!
I cent mil pel príncep i la princesa impius.
Deixeu passar!
Vinga!
Vinga, camineu!
- Va! Endavant! - Qui és?
Aquesta sequera és un càstig de Déu.
El diable ha corromput Ségur.
I Déu confia que el vencerem.
Déu espera la nostra penitència!
Penitència!
Voleu complaure Déu?
Sí!
Entregueu-nos la filla del diable!
Entregueu-nos el príncep i la princesa pecadors.
Creus en Déu tot poderós, el creador del cel i la Terra?
Et sotmets a la seva còlera?
Sí.
Més fort.
- Sí! - Renuncies a Satanàs?
Al que fa?
I a les seves promeses buides?
L'Església us menteix!
El diable no existeix.
No hi ha filla del diable!
L'Església us menteix! El diable no existeix!
És ella.
Veniu! Aquest cop, no la perdeu!
És aquí! Ràpid!
Ei, tu!
Per aquí!
És aquí!
- T'havia dit que no. - Hi volia anar.
Ha patit?
Ha dit que l'Església mentia.
El diable i sa filla no existeixen.
Si és veritat, per què em volia matar la bòrnia?
Oblida-te'n. És morta, s'han acabat les seves bestieses.
- Senyor. - Hola.
- Jo podria salvar el món. - Prou!
És boja. No el salvarem amb la sang d'una nena.
No hi ha res a fer.
Els penitents han vençut.
Som passa pocs. Hem de marxar.
No necessàriament.
El poble està amb nosaltres. Rebutgen els penitents i les mentides.
Tenen por, però si veuen el príncep, agafaran les armes i lluitaran.
Els barris pobres esclataran. Només cal una espurna.
El príncep no està bé.
Igualment hi hauria un bany de sang. Moriríem tots.
No vencerem llunàtics amb uns quants pagesos.
Llavors fugirem com cuques perquè ho saquegin tot i torturin gent?
Soc soldat, i no una cuca.
Me'n calen 1000 com tu, i amb prou feines en tinc 50.
Planejarem la fugida a Lamartine.
Has deixat escapar la filla del diable.
Els barris pobres són vastos.
Em falten homes.
I el poble no la vol denunciar. La tenen amagada.
Llavors és culpa seva que tu no atrapis una nena?
T'he convertit en el braç armat de la justícia divina,
i ni tan sols t'has guanyat el respecte d'una colla de miserables.
¿De què ens serveixes
si no els pots inspirar por?
Deshonres Déu.
Soc el seu servent més fidel.
Tot i trobar la nena, no guanyaré la guerra santa.
- I tu, què en saps? - Sé que el diable no existeix.
Són invencions antigues.
Si el diable no existeix, com pot ser la seva filla?
Ara estàs raonant, molt bé.
Estic orgullós.
Però no t'he tret de baix de tot per això.
Per tant, no qüestionis les meves ordres.
Perdoni'm, pare.
No ens serveix de res.
No arrossegarem un traïdor fins a Lamartine.
En Lothar vol matar ton pare.
No en sortirà impune.
Hortense, fes alguna cosa.
Pagaràs pels teus crims, per en Tancrède i la resta.
Hortense, estimada, sisplau.
Digues-li que abaixi l'espasa.
Deixaràs morir el teu pare?
Què m'hauria passat amb aquest pla teu?
Ets la meva única filla. Ningú et faria mal.
Ara ja no et crec.
Espereu! Sé com matar el germà Penitència i l'arquebisbe.
Conec un passatge que du a la cambra del príncep.
Diries el que fos per salvar la pell.
Pregunta-l'hi! El vaig fer servir amb el príncep.
Malgrat que entrin assassins,
vigilem l'arquebisbe i el germà Penitència.
Excepte si expulsem els seus homes.
Com?
Una revolta dels pobres.
Seré la teva espurna, Thibault.
Si veuen la princesa de Ségur armada als barris pobres, teniu raó:
lluitaran amb nosaltres.
L'arquebisbe enviarà les seves tropes. Hi haurà via lliure.
Bestieses, et mataran.
Ens desfarem del germà Penitència i l'arquebisbe.
No estàs casada ni ets la princesa.
Si ho fos, la milícia no m'estaria buscant.
Altesa, la reconec com a princesa de Ségur.
I moriré orgullós al seu costat.
Ets boig!
- Busques brega? - Sí, lluitaré per ells.
Fa poc que els coneixes.
- Si marxo, perdran l'esperança. - Millor.
L'esperança és perillosa. Ens fa fer coses desesperades.
No et demano que et quedis. Ens has ajudat molt.
- Què? - Ves a Lamartine amb la Perla.
Vols morir aquí, tu?
Per què ho dius?
A tu què t'importa?
No vindrà sense tu.
Hi parlaré.
Gràcies, Altesa.
Gràcies, princesa.
També et quedes?
- M'han ordenat assassinar. - Quant t'han ofert?
Res.
I tu, l'acompanyaràs.
No tenen cap possibilitat.
És un suïcidi.
- Parla-hi. - Ho sap, Néro.
Una cosa és el suïcidi i l'altra, el sacrifici.
Emporta't la Perla ben lluny.
I cuida-la.
És per aquí, a prop del cementiri.
On exactament?
No ho sé. Ho sabré quan hi arribi.
Comprovem-ho.
Així ho sabrem segur.
Si el passatge existeix, executarem el pla.
La Zineb i jo ens ocuparem d'ells. Tu queda't amb la princesa.
Així, morirem com herois.
Mon pare i la Zineb aniran pel passatge.
Mentrestant, l'Hortense provocarà la revolta.
Tu no, Perla.
M'ho vols impedir?
Em lligaràs?
Tu no em manes. Si vull lluitar, ho faré.
Tinc una missió per a tu.
Vindràs amb la Zineb i amb mi. Matarem aquests malparits.
Tu et pots escapolir.
Demà vindràs a explorar la zona.
He somniat en aquest moment.
No me l'imaginava així.
No compleixes els somnis. T'acaben decebent.
No m'empasso el teu acte heroic.
No entenc per què ho fas.
Segons la minyona tens arrel.
No estàs ferit.
M'agradaria veure't patir.
Ja ho sé.
M'alegro que et quedis.
Però què fas?
No ho sé.
No vol dir "fica'm la llengua a la boca."
"M'alegro que et quedis…"
- Una mica, sí. - Que no.
Perdona.
Soc un estúpid.
Tinc por, Néro.
No moriràs, Hortense.
M'equivocava, això funcionarà.
La gent et seguirà. Ho he vist.
Potser perquè ets boja, repel·lent
i també preciosa.
Però és veritat: tens un do.
Quan mires una persona,
fas que vulgui ser millor.
Ton pare…
Te'n refies, d'ell?
En general, no.
M'amaga alguna cosa.
El què?
El passatge secret sembla massa oportú.
I per què ens ho diu ara?
- Creus que és una trampa? - No ho sé.
Tinc un mal pressentiment.
Demà us acompanyaré a explorar.
- A on vas? - Em toca fer guàrdia.
Has de dormir, Perla.
Creus que se'n sortirà?
Et diria que sí, però no et mentiré.
Però tu i jo, sí.
I l'Hortense.
I pelarem aquells malparits.
Ens ha donat aquest mapa.
Déu ha vingut a ajudar-nos.
Què coi foten allà? No ens poden acompanyar.
Les busquen per tota la ciutat. Vols que ens enxampin?
Venen amb nosaltres.
Faré un cop d'ull.
Vinga!
Sortiu del mig!
- Què és? - És ple de penitents.
No podem continuar. Ens han delatat.
Jo? M'han tingut lligat deu dies.
Ens cal la nena. Trobeu-la.
Fotem el camp.
- Capità. - Sí?
És d'en Néro. M'ha dit que li donés quan marxés.
- Marxem d'aquí. - I el príncep?
- I els altres? - Els avisaré.
- Vinc amb tu. - Jo, també.
- No. - Jo vinc.
Torna a Lamartine i prou.
No.
- No els abandonaré. - L'arquebisbe ha vençut.
Vols salvar Ségur? Reuneix un exèrcit.
Mort no ens serviràs.
És ell.
- Què? - És qui us ha delatat.
Ets patètic.
És per què l'estimo? No en vas tenir prou amb en Tancrède?
Mata'l, és el que es mereix.
El teu pla era un suïcidi. No t'ha convençut i l'ha sabotejat.
Per què ets aquí i no t'amagues?
Quina excusa té perquè ens acompanyis?
Com?
No has sigut tu, oi?
Digue'm que no.
Els vaig avisar.
EVACUEU TOTHOM
- Ens has traït! - Què volies que fes?
- Matar els tirants! - El món n'és ple.
Dos més o menys, no importen.
És la teva millor versió?
Morir com un heroi?
M'importeu la Perla i tu.
Perla?
Perla? Torneu a Lamartine!
Hortense.
Té raó. No hi podem fer res.
Ajuda'm a recuperar el poder a Lamartine.
Tornarem amb un exèrcit per salvar Ségur.
Vine.
Perla!
Penitència!
Perla!
Penitència!
Perla!
Penitència!
Ei!
Deixa'm anar!
Vine!
- Són aquí! Agafeu-los! - Traieu-lo!
La penitència és veure't la cara, no?
Aixeca't.
Mata'm.
La fe em protegeix.
La fe mou muntanyes.
Dona a Déu.
Un regal, de part de ma filla.
Trobeu-la!
Fugi!
On és?
Només ens pots salvar tu.
No!
Perla!
No!
Perla!
Pare.
Déu ens ha escoltat.
S'ha acabat la sequera. Déu ens ha perdonat.
- Ha sentit el nostre penediment. - No ho entens.
La nena s'ha sacrificat. S'ha produït el ritual.
No ha sigut Déu, sinó ella.
Ella ha fet que plogui.
Ella no hi té res a veure.
El meu penediment ens ha salvat.
Calla, babau!
No saps res!
Com goses respondre'm?
T'he fet jo. No ets res als ulls de Déu.
Res!
Només un leprós.
Un leprós que dona a Déu cada dia.
I vostè?
Què dona a Déu per merèixer el seu perdó?
Els penitents han guanyat.
Els meus ja deuen ser morts.
Quan era òrfena, vaig viure breument la benedicció d'una família.
A la meva tomba, vull que hi posi:
"Es deia Perla,
filla d'un assassí i d'una puta.
Va ser l'última bruixa."
Subtítols: Cristina Casas Peregrina