På min gravsten skal der stå, at jeg boede i en egn uden regn.
På min gravsten skal der stå, at tyrannerne vandt, men vi fortsatte.
Vi har været fanget i slummen i ti dage.
Jaget af pønitenter.
Vores styrke daler.
Vi er for få.
Hvor længe kan vi holde ud?
Det ved ingen.
På min gravsten skal der stå, at for at lade håbet spire
tog jeg de mørkeste veje.
100.000 dukater.
100.000 dukater for djævleynglen.
Og 100.000 for den syndige prins og prinsesse.
Gør plads!
Flyt jer!
Kom nu. Flyt jer!
-Kom nu! Gå fremad! -Hvem er det?
Denne tørke er Guds straf.
Djævelen har plaget Ségur.
Og Gud forventer, at vi besejrer ham.
Gud afventer vores bod!
Bod!
Vil De behage Gud?
Ja!
Så kom med djævleynglen.
Kom med den syndige prins og prinsesse.
Tror du på den almægtige Gud, skaberen af Himmel og Jord?
Bøjer du dig for hans vrede?
Det gør jeg.
Højere.
-Det gør jeg! -Fornægter du Satan?
Og alt hans værk?
Og alle hans tomme løfter?
Kirken lyver for jer!
Djævelen findes ikke.
Der er ingen djævleyngel.
De lyver for jer! Djævelen findes ikke!
Det er hende!
Kom efter mig! Fang hende denne gang!
Hun er her! Skynd dig!
Hey, du der!
Kig herhen!
Herovre!
-Jeg bad dig om at blive. -Jeg gik alligevel.
Led han?
Før han døde, sagde han, at kirken løj. At Djævelen og djævleyngel ikke findes.
Hvis det passer, hvorfor vil heksen så have, jeg dør?
Glem hende. Hun er død med alt sit pis.
-Herre. -Goddag.
-Hun kaldte mig frelseren. -Glem hende!
Hun er skør. Verden reddes ikke ved at ofre et barn.
Vi kan intet gøre.
Pønitenterne vandt.
Vi er for få. Vi må afsted.
Måske ikke.
Vi har folket.
Ingen tror på pønitenternes løgne.
De er bange, men hvis de ser prinsen, vil de gribe til våben og slås.
Slummen er klar til oprør. Det kræver kun en gnist.
Prinsen er ikke i god form.
Og det ville være et blodbad. Vi ville dø, ham først.
Man bekæmper ikke galninge med bønder.
Så vi flygter som kakerlakker og lader dem plyndre og torturere?
Jeg er soldat, ikke en kakerlak.
Jeg skulle bruge 1.000 som dig, men jeg har knap 50.
Vi planlægger vores flugt til Lamartine.
-Du lod djævleynglen slippe væk. -Slumkvartererne er store.
Jeg har for få folk. Og folk nægter at angive hende. De skjuler hende.
Så det er deres skyld, du ikke kan fange et barn?
Jeg gav dig den guddommelige retfærdigheds sværd,
og du kan ikke engang opnå en håndfuld bønders respekt.
Til hvad nytte er du, hvis du ikke engang kan indgyde frygt?
Du vanærer Gud.
Jeg er hans mest trofaste tjener.
Men selvom vi finder barnet, vinder vi ikke den hellige krig.
-Hvad ved du? -Jeg ved, at Djævelen ikke findes.
Dine forgængere fandt på det.
Hvis han er løgn, hvordan kan hun så være hans barn?
Nu bruger du fornuften. Godt. Jeg er stolt af dig.
Men jeg hentede dig ikke i rendestenen til det.
Så lad være med at udfordre mine ordrer.
Undskyld, fader.
Han er ubrugelig. Vi slæber ikke en forræder til Lamartine.
Lothar vil dræbe Deres far.
Han slipper ikke fra det.
Hortense, gør noget.
Du skal bøde for dine forbrydelser. For Tancrède og alle de andre.
Hortense, min kære.
Bed din håndlanger sænke sit sværd.
Ville du lade din far dø?
Hvad ville din pagt have gjort ved mig?
Du er mit eneste barn. Jeg ville beskytte dig.
Jeg tror ikke på dig mere.
Vent! Jeg ved, hvordan vi dræber broder Pønitens og ærkebiskoppen.
En hemmelig passage fører til prinsens kamre.
Du vil sige alt for at redde dit rådne skind.
Bare spørg ham! Jeg brugte den med prinsen.
Selv hvis vi får snigmordere ind, er ærkebiskoppen og Pønitens bevogtet.
Ikke hvis vi får vagterne ud af citadellet.
Hvordan?
Et oprør i slummen.
Jeg vil være Deres gnist.
Hvis prinsessen af Ségur ses i slummen i fuld rustning, har De ret.
De vil slås med os.
Ærkebiskoppen sender tropper og giver vores snigmordere adgang.
Nonsens. Du bliver dræbt.
Kun sådan får vi ram på Pønitens og ærkebiskoppen.
I er ikke gift. Du er ikke prinsesse.
Hvis jeg ikke var, ville militsen ikke lede efter mig.
Jeg anerkender Dem som prinsesse af Ségur.
Jeg ville gladeligt dø for Dem.
Er du skør?
Vil du kæmpe?
Ja, jeg vil kæmpe. For dem.
Du har kendt dem i to uger.
-Hvis jeg går, mister de håbet. -Det er bedst.
Håb er farligt. Det får folk til at gøre desperate ting.
Jeg beder dig ikke blive. Du har gjort nok for os.
Tag til Lamartine med Perla.
Vil du dø her?
Hvad vedkommer det dig? Siden hvornår bekymrer du dig om det?
-Perla rejser ikke uden dig. -Jeg taler med hende.
Tak, Deres Højhed.
Tak, prinsesse.
Bliver du også?
-Jeg blev hyret til snigmordet. -Hvor meget gav de dig?
Ingenting.
Og du tager med hende.
De har ikke en chance.
Det er selvmord.
-Tal med hende. -Hun ved det.
Der er forskel på selvmord og selvopofrelse.
Før Perla langt herfra.
Og tag dig af hende.
Det er herovre. Tæt på kirkegården.
Hvor helt præcist?
Jeg ved det ikke. Jeg husker det, når jeg er der.
Lad os se efter.
Så er vi sikre.
Hvis passagen findes, udfører vi planen.
Jeg klarer Pønitens og ærkebiskoppen med Zineb. Bliv hos prinsessen.
Så kan vi alle dø som helte.
Min far og Zineb tager passagen.
Imens starter Hortense oprøret med mig, Lothar og alle soldaterne.
Ikke dig, Perla.
Hvordan vil du hindre mig? Vil du binde mig?
Det bestemmer du ikke. Vil jeg kæmpe, så kæmper jeg.
Vi har en mission.
Du kommer med Zineb og mig. Vi dræber de svin.
Du kan snige ind overalt.
I morgen rekognoscerer vi.
Jeg har drømt om det her.
Det er ikke, som jeg troede.
Udlev aldrig dine drømme. Det er altid skuffende.
Jeg tror ikke på det heltepis.
Jeg ved ikke, hvorfor du gør det.
Min tjenestepige sagde, du kunne skaffe rod.
Du er ikke såret.
Hvis du var, ville jeg se dig lide.
Det ved jeg.
Det glæder mig, du bliver.
Hvad laver du?
Ved ikke.
Det betyder ikke: "Stik tungen i min mund."
"Det glæder mig, at du bliver…"
-Det gør det lidt. -Nej.
Undskyld.
Det var dumt.
Jeg er bange.
Du dør ikke, Hortense.
Jeg tog fejl. Det skal nok gå.
Jeg så dem. Folket følger dig.
Måske fordi du er skør og irriterende og utroligt smuk.
Du har en særlig evne.
Når du ser på nogen, får de lyst til at forbedre sig.
Din far…
Stoler du på ham?
Stort set ikke.
Han skjuler noget.
Hvad?
Den hemmelige passage er for belejlig.
Hvorfor sige det nu?
-Er det mon en fælde? -Det ved jeg ikke.
Der er noget lusket.
Jeg tager med jer i morgen.
Hvor skal du hen?
Jeg har vagt.
Du skal sove, Perla.
Tror du, han klarer sig?
Jeg vil sige ja, men jeg vil ikke lyve.
Men du og jeg gør.
Og Hortense.
Og vi dræber de to svin.
En fra slummen gav os dette kort.
Gud kommer os til hjælp.
Hvorfor fanden er de her? De kan ikke komme med os.
De er eftersøgt i hele byen. Vil du have, vi bliver fanget?
De kommer.
Jeg tjekker derovre.
Flyt dig!
Kom så! Kom ud!
-Hvad er det? -Mange pønitenter.
Vi kan ikke fortsætte. Vi er blevet forrådt.
Mig? Jeg har været lænket i den hytte i ti dage.
Vi har brug for pigen. Find hende.
Kom, vi må ud!
-Hærfører. -Ja?
Det er fra Néro.
Han bad mig vente, til han gik.
-Vi skal afsted. -Hvad med prinsen?
-Lothar? De andre? -Jeg advarer dem.
-Jeg kommer med. -Også mig.
-Nej. -Jeg går med.
Tag hjem til Lamartine.
-Nej. Jeg forlader dem ikke. -Hortense.
Ærkebiskoppen vandt. Vil du redde Ségur? Få en hær i Lamartine.
Død er du nytteløs.
Det er ham.
-Hvad? -Det var ham, der forrådte jer.
Du er så ynkelig.
Er det, fordi jeg elsker ham? Var Tancrède ikke nok for dig?
Dræb ham. Det fortjener han.
Din plan var selvmord. Han kunne ikke overbevise dig, så han saboterede den.
Hvorfor er du ikke i skjulestedet?
Hvad var undskyldningen for, at du skulle med os?
Hvad?
Gjorde du det?
Sig, du ikke gjorde.
Jeg advarede dem.
EVAKUER ALLE
-Du forrådte os! -I ville dø. Hvad kunne jeg gøre?
-Dræbe tyrannerne! -Verden er fuld af tyranner.
To fra eller til. Lige meget.
Er det det bedste?
Er det at dø som en helt?
Kun du og Perla betyder noget.
Perla?
Perla? Tag tilbage til Lamartine!
Hortense.
Han har ret. Du kan intet gøre.
Hjælp mig med at få magten tilbage i Lamartine.
Vi kommer igen med en hær og redder Ségur.
Kom.
Perla!
Bod!
Perla!
Bod!
Perla!
Bod!
Hey!
Slip mig!
Kom her!
-Derovre! Fang dem! -Få ham ud!
Er den rigtige bod at se dit ansigt?
Rejs dig op.
Dræb mig.
Min tro beskytter mig.
Tro besejrer alt.
Giv til Gud.
En gave. Fra min datter.
Find hende!
Løb!
Hvor er hun?
Kun du kan redde os.
Perla!
Nej!
Perla!
Fader.
Gud har hørt os.
Tørken er forbi. Gud har tilgivet os.
Vores pønitens blev hørt.
Du fatter det ikke.
Barnet blev ofret. Ritualet har fundet sted.
Det er ikke Gud. Det er hende. Hun fik det til at regne.
Hun har intet med det at gøre.
Mine ord og min anger reddede os.
Stilhed, fjols!
Du ved ingenting!
Hvordan vover du at svare igen?
Jeg skabte dig. Du er intet i Guds øjne. Intet!
Bare en spedalsk.
En spedalsk, der giver til Gud hver dag.
Hvad med Dem?
Hvad giver De Gud for at få hans tilgivelse?
Pønitenterne har vundet.
Mine kære er nok døde.
Den forældreløse, jeg engang var, oplevede en families velsignelse.
På min gravsten skal der stå:
"Hun hed Perla.
Datter af en snigmorder og en skøge.
Hun var den sidste heks."
Tekster af: Pernille G. Levine køge.