Szeretném, ha a sírkövemen ez állna:
„Olyan földön éltem, ahol már nem esett az eső.”
Szeretném, ha a sírkövemen ez állna: „A zsarnokok győztek,
de mi még kitartottunk.”
Tíz napja a nyomornegyedben rostokolunk.
A bűnbánók vadásznak ránk.
Az erőnk egyre fogy.
Túl kevesen vagyunk.
Mennyi ideig bírjuk még?
Senki sem tudja.
Szeretném, ha a sírkövemen ez állna: „Hogy reményt gyújtsak,
a legsötétebb utakra tértem.”
A BÉRGYILKOS ÉS A LÁNYA
Százezer dukát! Százezer dukát az ördög ivadékáért!
És százezer az istentelen hercegért és hercegnéért!
Utat!
Mozgás!
Gyerünk! Mozgás!
- Gyerünk! Mozgás! - Ki ez?
Ez az aszály Isten büntetése.
Az ördög megrontotta Ségurt.
Isten azt várja, hogy győzedelmeskedjünk rajta.
Isten a bűnbánatunkra vár!
Bűnbánat!
Isten kedvében járnátok?
Igen!
Adjátok ki az ördög ivadékát!
Adjátok ki az istentelen herceget és hercegnét!
Hiszel a mindenható Istenben,
mennynek és földnek teremtőjében?
Meghajlasz a haragja előtt?
Igen.
Hangosabban!
- Igen! - Megtagadod a sátánt,
minden művét
és minden gonosz bűbáját?
Az egyház hazudik nektek!
Az ördög nem létezik.
Tehát ivadéka sincsen!
Az egyház hazudik nektek! Az ördög nem létezik.
Ő az!
Utánam! Most ne hagyd futni!
Ott van! Elkapni!
Hé, te ott!
Ott van, azon az oldalon!
Erre!
- Mondtam, hogy ne menj el. - Mondtam, hogy elmegyek.
Szenvedett?
Mielőtt meghalt, azt kiabálta, hogy az egyház hazudik.
Hogy az ördög nem létezik, és nincs ivadéka sem.
De ha én nem az vagyok, miért akart megölni a félszemű?
Felejtsd el! Meghalt, és vele a baromságai is.
- Üdv! - Üdv!
- Azt mondta, megmenthetem a világot! - Felejtsd el!
Őrült volt. Nem egy gyerek vére menti meg a világot.
Már semmit se tehetünk.
A bűnbánók győztek.
Kevesen vagyunk, mennünk kell.
Nem feltétlenül.
A nép velünk van.
Senki nem akarja a bűnbánókat és a hazugságaikat.
Félnek, de ha a herceg megjelenik, fegyvert ragadnak, és velünk harcolnak.
A nyomornegyedek robbanásra készek. Csak egy szikra kell.
De a herceg nincs jól.
Egyébként is mészárlás lenne, mind meghalnánk, elsőként ő.
Néhány éhező paraszt nem állít meg egy sereg őrültet.
Gyáván elfutunk? Tétlenül hagyjuk, hogy fosztogassanak, kínozzák a népet?
Katona vagyok, nem gyáva nyúl.
Ezer ilyen kéne, mint te, Thibault. De alig 50-en vagyunk.
Megszervezzük a menekülést Lamartine-ba.
Hagytad, hogy az ördög ivadéka megszökjön.
A nyomornegyed hatalmas.
Nincsenek embereim.
És az emberek nem hajlandóak kiadni a lányt. Bújtatják.
Az ő hibájuk, hogy nem tudsz elkapni egy gyereket?
Az isteni igazságszolgáltatás katonájává tettelek,
és egy maroknyi nyomorultat sem tudsz rávenni arra, hogy tiszteljenek téged.
Mi hasznod van,
ha még félelmet sem tudsz kelteni?
Szégyent hozol Istenre.
A leghűségesebb szolgája vagyok.
De az ördög ivadéka nem segít megnyernünk a szent háborút.
- Honnan tudod? - Tudom, hogy az ördög nem létezik.
A maga elődei találták ki.
És ha az ördög nem létezik, hogy lehetne ő az ivadéka?
Örülök, hogy végre észhez tértél.
Büszke vagyok rád.
De nem ezért szedtelek ki az utca mocskából.
Többé ne kérdőjelezd meg a parancsaimat!
Bocsásson meg, atyám!
Már nincs hasznunkra.
Nem cipeljük Lamartine-ig ezt az árulót.
Lothar meg akarja ölni apádat.
Ezt nem ússza meg csak úgy!
Hortense! Csinálj valamit!
Most megfizetsz a bűneidért. Tancrède-ért és a többiekért.
Hortense, drágám, kérlek!
Szólj a katonádnak, hogy tegye le a fegyvert!
Hagynád, hogy megölje apádat?
A Bűnbánó testvérrel szőtt tervedben velem mi lett volna?
Egyetlen gyermekem vagy. Nem hagytam volna, hogy bántson.
Sajnálom, de már nem hiszek neked.
Megállni! Tudom, hogyan végezhetünk Bűnbánó testvérrel és az érsekkel.
Van egy titkos járat, ami egyenesen a herceg szobájába vezet.
Bármit mondanál, hogy mentsd a szaros bőrödet!
Kérdezze meg! A herceggel együtt használtam.
Ha néhány bérgyilkos be is jutna, Bűnbánót és az érseket erősen őrzik.
Hacsak nem csalunk ki mindenkit a várból.
Hogyan?
Felkelés a nyomornegyedben.
Én leszek a szikrád, Thibault.
Ha Ségur hercegnéje teljes fegyverzetben megjelenik előttük, akkor igaza van…
mellénk állnak a harcban.
Az érsek kivezényli majd a katonáit, és a bérgyilkosaink szabad utat kapnak.
Hülyeség, csak megöleted magad.
Ez az egyetlen esélyünk, hogy megszabaduljunk mindkettőtől.
Nem volt esküvő, nem vagy a hercegnéjük.
Ha nem lennék a hercegnéjük, nem keresne a város összes katonája.
Fenség, elismerem önt Ségur hercegnéjének.
Büszkén halnék meg az ön oldalán.
Megőrültél?
Harcolni akarsz?
Igen, harcolni fogok. Értük.
Két hete még nem ismerted őket.
- Nélkülem elvész a reményük. - A legszebb ajándék lenne.
A remény veszélyes. Őrültségekre késztet.
Nem kérem, hogy maradj. Így is sokat tettél értünk.
- Akkor? - Vidd Perlát Lamartine-ba!
Mit akarsz? Itt meghalni?
Mit számít az neked?
Mióta aggódsz emiatt?
Perla nem menne nélküled.
Beszélek vele.
Köszönöm, fenség.
Köszönöm, hercegné.
Te is itt maradsz?
- Engem béreltek fel a merényletre. - Mennyit ajánlottak?
Semennyit.
Te pedig vele mész.
Nincs esélyük a győzelemre.
Ez öngyilkosság.
- Beszélj vele! - Tudja ő, Néro.
Az öngyilkosság és az önfeláldozás más. Egy nap megtanulod.
Vidd messzire innen Perlát!
És gondoskodj róla!
Erre van. A temető mellett.
Pontosan hol?
Nem tudom. Majd eszembe jut, ha ott leszünk.
Menjünk, nézzük meg!
Akkor majd kiderül.
Ha létezik a járat, végrehajtjuk a tervet.
Zinebbel elintézzük Bűnbánót és az érseket.
Te maradj a hercegnével!
Így mind hősként halhatunk meg.
Apám Zinebbel a járatba megy.
Eközben Hortense lázadást szít velem, Lotharral és a katonákkal.
Te nem mész, Perla.
És hogy állítasz meg?
Megkötözöl?
Ez nem a te döntésed. Ha harcolni akarok, harcolok.
Kapsz egy feladatot.
Eljössz velem és Zinebbel. Megöljük azokat a rohadékokat.
Te bárhová besurransz. Mi nem.
Holnap felderítünk, velünk jössz.
Sokszor álmodtam erről a pillanatról.
De nem így képzeltem.
Ne váltsd valóra a fantáziáidat! Mindig csalódni fogsz.
Nem hiszek a hőstörténeteidben.
Nem értem, hogy miért csinálod.
A szolgálólány mondta, hogy nálad lehet gyökér.
Nem sérültél meg.
Pedig örömmel nézném, ahogy szenvedsz.
Tudom.
Örülök, hogy maradtál.
Mit csinálsz?
Nem tudom.
Nem azt mondtam, hogy dugd a nyelvedet a számba.
„Örülök, hogy maradtál…” Hát ez…
- Egy kicsit úgy hangzott. - Nem.
Bocsánat.
Ez hülyeség volt.
Félek, Néro.
Nem fogsz meghalni.
Tévedtem, sikerülni fog.
A nyomornegyed lakói melléd állnak.
Talán mert őrült vagy, talán mert idegesítő
vagy hihetetlenül gyönyörű.
De mindenképp van egy adottságod.
Akire ránézel…
az jobb ember akar lenni.
Az apád…
Megbízol benne?
Összességében nem.
Valamit titkol.
Mit?
Túl jól jön a titkos járata.
Miért csak most szólt róla?
- Szerinted ez csapda? - Nem tudom.
Rossz előérzetem van.
Holnap veletek megyek felderíteni.
- Hová mész? - Őrködni. Én jövök.
Aludnod kell, Perla.
Szerinted túléli?
Igent mondanék, de nem akarok hazudni.
De te meg én túléljük.
És Hortense is.
És megöljük azt a két rohadékot.
A nyomornegyedből kaptuk ezt a térképet.
Isten segítséget nyújt.
Ők mit keresnek itt? Nem jönnek velünk felderíteni, ugye?
Az egész városban körözik őket. Mit akarsz? Hogy lebukjunk?
Velünk jönnek.
Megnézem ott.
Mozgás!
Félre az utamból!
- Mi van itt? - A temető tele bűnbánókkal.
Nem mehetünk tovább. Elárultak minket.
Én? Már tíz napja láncra vagyok verve.
A lány kell. Találjátok meg!
Menjünk innen!
- Kapitány! - Igen?
Ez Nérótól jött.
Azt kérte, akkor adjam át, ha már elmentek.
- El kell mennünk. - És a herceg?
- Lothar? A többiek? - Szólok nekik. Menjetek!
- Veled megyek. - Én is.
- Nem. - De megyek.
- Menj Lamartine-ba, mást nem tehetsz. - Nem.
- Nem hagyom itt őket. - Hortense!
Az érsek győzött. Megmentenéd Ségurt?
Gyűjts sereget Lamartine-ban!
Holtan mit sem érsz.
Ő volt.
- Mi? - Ő árult el titeket.
Tényleg szánalmas vagy.
Azért, mert szeretem? Tancrède nem volt elég neked?
Öld meg! Rászolgált.
A terved kész öngyilkosság, Hortense. Lebeszélni nem tudott, ezért felfedte.
Gondolj bele, miért nem maradtál a rejtekhelyen?
Mivel vett rá arra, hogy te is velünk gyere?
Nem igaz, ugye?
Mondd, hogy nem igaz!
Figyelmeztettem őket.
MENEKÜLJETEK MINDANNYIAN!
- Elárultál minket? - Meghalnátok, mit vártál?
- Hogy megölöd a zsarnokokat! - A világ tele van zsarnokkal.
Kettővel több mégis mit számít?
Ez a legjobb, amit tudsz?
Ez lenne a hősi halál?
Csak te és Perla számítotok nekem.
Perla?
Perla? Menj vissza Lamartine-ba!
Hortense!
Igaza van, már semmit sem tehetsz.
Segíts visszavenni a hatalmat Lamartine-ban!
Egy sereggel aztán felszabadítjuk Ségurt.
Gyere, menjünk!
Perla!
Bűnbánat!
Perla!
Bűnbánat!
Perla!
Bűnbánat!
Hagyj!
Szállj le rólam!
Rohadék!
- Ott vannak! Kapjátok el őket! - Hozzátok ki!
Már a pofádat látni is vezeklés, nem?
Állj fel!
Ölj meg!
A hitem megvéd!
A hit mindennél erősebb.
Adj Istennek!
Ajándék. A lányomtól.
Keressétek!
Fusson!
Hol van?
Csak te menthetsz meg minket.
Perla!
Ne!
Perla!
Atyám!
Isten meghallgatott minket.
Az aszálynak vége, Isten megbocsátott.
Bűnbánatunk meghallgatásra talált.
Ezt te nem érted.
Feláldozták a lányt, a rituálé megtörtént.
Ez nem Isten műve, hanem a lányé. Ő hozta az esőt.
A lánynak ehhez semmi köze. Az imám, a vezeklésem mentett meg minket.
Hallgass, te ostoba!
Semmit se tudsz!
Hogy mersz visszabeszélni? Én teremtettelek,
semmi nem vagy Isten szemében! Semmi! Csak egy leprás!
Egy leprás, aki mindennap adakozik Istennek.
És maga?
Mit ad Istennek, hogy kiérdemelje a bocsánatát?
A bűnbánók győztek.
Az enyéim már halottak lehetnek.
Egy röpke pillanatra az árva, aki voltam, családot kaphatott.
Szeretném, ha a sírkövemen ez állna:
„Perlának hívták.
Egy bérgyilkos és egy szajha lánya volt.
És az utolsó boszorkány.”
A BÉRGYILKOS ÉS A LÁNYA
A feliratot fordította: Büki Gabriella t.