Pe piatra mea de mormânt vreau să scrie că am trăit într-un loc unde nu mai ploua.
Pe piatra mea de mormânt vreau să scrie că tiranii câștigaseră,
dar că eram încă în picioare.
Suntem în mahalalele Ségurului de zece zile.
Ne vânează penitenții.
Suntem secătuiți.
Suntem prea puțini.
Cât putem rezista?
Nu știe nimeni.
Pe piatra mea de mormânt vreau să scrie că, pentru a aprinde speranța,
am mers pe cele mai întunecate căi.
100.000 de ducați! 100.000 de ducați pentru urmașa Diavolului!
Și 100.000 pentru prințul și prințesa cei păcătoși.
Faceți loc!
Mișcați-vă!
Haide! Mișcă-te!
- Haide! Mișcă! - Cine e?
Seceta e pedeapsa Domnului.
Diavolul a corupt Ségurul.
Și Dumnezeu așteaptă să-l învingem.
Dumnezeu așteaptă să facem penitență!
Penitență!
- Vreți să-i faceți pe plac Domnului? - Da.
Aduceți-ne-o pe copila Diavolului.
Aduceți-ni-i pe păcătoșii de prinț și de prințesă.
Crezi într-unul Dumnezeu, tatăl atotțiitorul,
făcătorul cerului și al pământului?
Te închini în fața mâniei lui?
Da.
Mai tare.
- Da! - Te lepezi de Satana?
De lucrarea lui
și de toate vrăjitoriile lui?
Biserica vă minte!
Diavolul nu există.
Nu există copila Diavolului.
Vă mint! Diavolul nu există!
Ea e!
Haideți cu mine! Nu-i pierdeți urma!
E aici! Repede!
Tu, de colo!
Pe aici!
Aici!
- Ți-am zis să nu te duci. - Ți-am zis că mă duc.
A suferit?
Înainte să moară, a zis că biserica minte, că nu există Diavolul și nici urmașa lui.
Dacă nu-s urmașa lui, de ce mă voia moartă chioara?
Dă-i pace. A murit cu prostiile ei cu tot.
- Salut! - Salut!
- Cică-s salvarea. - Dă-i pace!
E nebună. Nu salvezi lumea vărsând sângele copilelor.
Nu mai avem ce face. Penitenții au câștigat.
Suntem puțini. Trebuie să plecăm.
Nu neapărat.
Poporul e cu noi.
Oamenii nu-i vor pe penitenți și nu-i cred.
Sunt speriați, dar, văzându-l pe prinț, ar lua armele și ar lupta alături de noi.
Mahalalele sunt gata să explodeze. Lipsește o scânteie.
Prințul nu e în stare.
Și de ar fi, ar fi o baie de sânge. Am muri. El, primul.
Nu poți lupta cu nebunii cu o mână de țărani.
Atunci fugim ca gândacii și îi lăsăm să jefuiască și să tortureze?
Eu sunt soldat, nu gândac.
Mi-ar trebui o mie ca tine, Thibault, dar abia am 50.
Organizăm fuga către Lamartine.
Ai lăsat-o pe copila Diavolului să scape.
Mahalalele sunt vaste.
N-am oameni.
Iar mahalagiii refuză să ne-o predea. O ascund.
Deci e vina lor că nu poți prinde o copilă?
Am făcut din tine brațul armat al justiției divine,
dar nu ești în stare nici să câștigi respectul câtorva țărani.
Ce rost ai, dacă nu poți insufla frica? Îl faci de rușine pe Domnul.
Sunt cel mai credincios slujitor al lui.
Dar, și găsind-o pe copilă, nu câștigăm războiul sfânt.
- Ce știi tu? - Știu că Diavolul nu există.
L-au inventat predecesorii dv.
Dacă Diavolul nu există, cum poate fi ea copila lui?
Ai început să gândești. Bravo! Sunt mândru de tine.
Dar nu de asta te-am scos din șanț.
Deci nu-mi mai pune la îndoială poruncile.
Iertați-mă, părinte.
Nu ne mai folosește la nimic. Nu cărăm un trădător până la Lamartine.
Lothar vrea să vă ucidă tatăl.
N-o să scape nepedepsit!
Hortense, fă ceva!
O să plătești pentru crimele tale, pentru Tancrède și ceilalți.
Hortense, dragă, te rog!
Spune-i soldățelului tău să lase arma.
- Ai permite să-ți fie ucis tatăl? - Fratele Penitență ce mi-ar fi făcut?
Ești singurul meu copil. Nu l-aș fi lăsat.
Îmi pare rău, nu te mai cred.
Stați! Știu cum să-i ucidem pe fratele Penitență și pe arhiepiscop.
Știu un pasaj secret care duce în odăile prințului.
Ai spune orice ca să-ți salvezi hoitul.
Întrebați-l! Am trecut cu prințul prin el.
Chiar dacă ajung asasini în palat, arhiepiscopul și Penitență au pază.
Poate le facem oamenii să iasă din citadelă.
Cum anume?
Printr-o răscoală în mahalale.
Eu voi fi scânteia, Thibault.
Dacă prințesa de Ségur e văzută în mahalale în armură… Ai dreptate.
Vor lupta cu noi.
Arhiepiscopul va trimite trupele. Asasinii vor avea cale liberă.
Prostii! O să fii ucisă.
Doar așa scăpăm de Penitență și de arhiepiscop.
Nu v-ați căsătorit. Nu ești prințesa.
Dacă nu eram, nu mă căutau oamenii lor.
Înălțimea Voastră, vă recunosc prințesă de Ségur.
Aș fi mândru să mor alături de dv.
Ai înnebunit?
Vrei să te lupți?
Da, voi lupta, pentru ei.
Abia i-ai cunoscut.
- Dacă plec, își pierd speranța. - Cel mai bun cadou!
E periculoasă. Îi mână să facă lucruri disperate.
Nu-ți cer să rămâi. Ai făcut multe pentru noi.
- Ce? - Du-te la Lamartine cu Perla.
Vrei să mori aici?
Ce-ți pasă ție?
De când te interesează?
- Perla nu pleacă fără tine. - Vorbesc eu cu ea.
Mulțumesc, Înălțimea Voastră.
Mulțumesc, prințesă.
Și tu rămâi?
- M-au angajat să-i asasinez. - Cât îți dau?
Nimic.
Și tu te duci cu ea…
Nu au șanse să câștige.
E sinucidere curată.
- Vorbește cu ea. - Știe, Néro.
Sinuciderea și sacrificiul de sine sunt diferite. O să înveți cândva.
Du-o pe Perla departe de aici.
Și ai grijă de ea.
E aici, lângă cimitir.
Unde anume?
Nu știu. Îmi voi aminti când ajung acolo.
Să verificăm.
Ca să fim siguri.
Dacă pasajul există, executăm planul.
Eu și Zineb ne ocupăm de Penitență și de arhiepiscop. Stai cu prințesa.
Așa murim toți eroic.
Tata și Zineb o să treacă prin pasaj.
Între timp, Hortense stârnește revolta, cu mine, cu Lothar și cu toți soldații.
Tu nu, Perla.
Și cum o să mă împiedici?
O să mă legi?
Oricum, nu e decizia ta. Dacă vreau să lupt, lupt.
Am o misiune pentru tine.
O să vii cu mine și cu Zineb, să-i omorâm pe nemernicii ăia.
Te poți strecura oriunde, nu ca noi. Mâine vii în recunoaștere cu noi.
Am visat la acest moment.
Dar nu așa mi l-am închipuit.
Să nu-ți împlinești visurile. Te dezamăgesc mereu.
Nu cred în povestea cu eroii.
Dar nu înțeleg de ce o faci.
Slujnica a zis că-mi poți face rost de rădăcină.
Nu ești rănit.
Și dacă ai fi, aș prefera să suferi.
Știu.
Mă bucur că rămâi.
Ce faci?
Nu știu.
Nu înseamnă: „Bagă-mi limba în gură!”
„Mă bucur că rămâi”…
- Ba da, un pic. - Ba nu.
Iartă-mă.
A fost o prostie.
Mi-e frică, Néro.
N-o să mori, Hortense.
M-am înșelat. O să meargă.
I-am văzut pe mahalagii. O să te urmeze.
Poate fiindcă ești nebună și enervantă
și incredibil de frumoasă.
Un lucru e sigur: ai un dar.
Când te uiți la cineva,
îl faci să vrea să fie mai bun.
Tatăl tău…
Ai încredere în el?
În general, nu.
Ne ascunde ceva.
Ce?
Prea pică la fix pasajul ăsta secret.
De ce ne-a spus abia acum?
- Crezi că e o capcană? - Nu știu.
Am o presimțire rea.
Vin în recunoaștere cu voi.
- Unde te duci? - E rândul meu să stau de pază.
Trebuie să dormi, Perla.
Crezi că o să scape?
Aș vrea să zic că da, dar aș minți.
Dar noi doi o să scăpăm.
Și Hortense.
O să-i ucidem pe ticăloșii ăia.
Cineva din mahalale ne-a dat harta asta.
Domnul ne vine în ajutor.
Ele ce caută aici? Doar nu le luăm în recunoaștere.
Sunt căutate în tot orașul. Vrei să fim prinși?
Vin cu noi.
Eu caut încolo.
Mișcă!
Dă-te laoparte!
- Ce e? - E plin de penitenți.
Nu putem continua. Am fost trădați.
Eu? Stau în lanțuri în cocioaba aia de zece zile.
Avem nevoie de fată. Găsiți-o.
Să plecăm.
- Căpitane! - Da?
Din partea lui Néro. Mi-a zis să v-o dau după ce pleacă.
- Trebuie să plecăm din oraș. - Și prințul?
- Lothar, restul? - Le zic. Plecați.
- Vin cu tine. - Și eu.
- Nu! - Ba vin.
- Du-te la Lamartine. Atât poți face. - Nu.
- Nu-i abandonez. - Hortense!
Arhiepiscopul a câștigat. Vrei să salvezi Ségurul? Strânge armata.
Moartă nu ne ajuți.
El a fost.
- Ce? - El v-a trădat.
Ești jalnic.
Fiindcă îl iubesc? Nu ți-a fost de ajuns Tancrède?
Omoară-l. Atât merită.
Planul tău era sinucidere curată. Cum nu te-a convins, l-a sabotat.
De ce ești aici și nu în ascunzătoare? Ce scuză a găsit ca să vii cu noi?
Nu ne-ai trădat, nu?
Zi-mi că n-ai făcut-o!
I-am avertizat, să fugă.
EVACUEAZĂ-I PE TOȚI
- Ne-ai trădat! - Ați fi murit! Ce era să fac?
- Să ucizi tiranii! - Lumea e plină de tirani.
Ce mai contează doi în plus?
Atât poți?
Așa mori ca un erou?
Contați doar tu și Perla.
Perla?
Perla? Întoarce-te la Lamartine!
Hortense!
Are dreptate. Nu mai ai ce face.
Ajută-mă să recuperez puterea în Lamartine.
Revenim cu armata și salvăm Ségurul.
Haide!
Perla!
Penitență!
Perla!
Penitență!
Perla!
Penitență!
Auzi?
Dați-mi drumul!
Vino încoace!
- Acolo! Prindeți-i! - Luați-l de aici!
Fac penitență văzându-ți mutra?
Ridică-te.
Omoară-mă.
Credința mă protejează.
Credința învinge tot.
Dă-i lui Dumnezeu.
Un cadou, de la fata mea.
Găsiți-o!
Fugi!
Unde e?
Doar tu ne poți salva.
Perla!
Nu!
Perla!
Părinte!
Dumnezeu ne-a ascultat.
Seceta s-a terminat. Dumnezeu ne-a iertat. Căința noastră a fost auzită.
Nu înțelegi.
Copila a fost sacrificată. Ritualul a avut loc.
Nu Dumnezeu, ci ea a adus ploaia.
Ea n-are nicio legătură. Ne-au salvat cuvintele și căința mea.
Taci, prostule!
Nu știi nimic.
Cum îndrăznești să-mi răspunzi?
Eu te-am făcut. Nu ești nimic în ochii Domnului.
Nimic! Doar un lepros.
Un lepros care dă Domnului zi de zi.
Dumneavoastră?
Ce îi dați pentru a-i merita iertarea?
Penitenții au câștigat.
Cei dragi sunt probabil morți.
Orfana de mine a avut, câteva clipe, norocul de a avea familie.
Pe piatra mea de mormânt vreau să scrie:
„O chema Perla.
A fost fiica unui asasin și a unei târfe…
și ultima vrăjitoare.”
Subtitrarea: Alexandra Țone