QUEDEN 493 JUGADORS.
Queden dotze hores fins a esgotar el temporitzador de 24 hores.
I la població d'aquesta ciutat, de 493 jugadors,
s'està instal·lant a la seva nova llar de trinca.
La residència de les reines.
Benvinguts. Aquí hi som les reines.
Sembla irreal ser a la ciutat.
Això és de bojos.
Em sembla que ningú arriba a processar que això és real.
Som en un món demencial ara mateix.
Som amb una colla de llunàtics
que ha rebutjat cent mil dòlars
per ser en una ciutat
construïda perquè ens ho passem bé.
Estàvem xiulant.
Cent mil dòlars.
No els volem!
De tant com volem ser aquí.
No em crec que sigui real.
Ni que ningú es cregui que és real.
És molt fort.
Hem arribat a la ciutat.
Però, aguaitant al fons, el temps va passant
i els jugadors recorden que l'amistat no és la raó per la qual són aquí.
Soc al darrere de cinc milions de dòlars
i ja us asseguro que me'ls enduré a casa.
Mentre fem tots aquests amics,
una de les coses que he de tenir presents
és com seguiré endavant
com a competidor en aquests jocs.
Benvinguts al segon episodi.
Mireu tots els participants.
Són tots allà al voltant dels cinc milions de dòlars.
Els cridaré per al següent joc.
Participants,
podeu venir a poc a poc cap a les Torres Gegants?
Quina por.
Ostres, és…
Com si s'acostessin uns zombis.
Esteu preparats per al següent joc?
Sí!
D'acord.
Farem el següent:
us donarem a tots una fitxa a l'atzar.
Vinga, agafeu-ne una.
Les fitxes tenen un número
que es correspon amb un pis d'aquestes torres enormes.
Totes tenen el dos el i tres.
Som-hi.
A l'anvers hi haurà una pista
del joc al qual jugareu en aquest pis de la torre.
Podeu triar entre quedar-vos la fitxa
o intercanviar-la amb algú altre.
Però trieu bé perquè aquesta fitxa decidirà el vostre destí.
Què t'ha tocat?
Nivell dos. "Menys és més".
-I a tu? -Tres.
A llançar.
M'ha tocat "Menys és més. "
"Fes servir el cervell. " Ho puc fer.
Què hi diu?
"Esperem que agafeu. "
-En sabeu, d'agafar? -I tant.
Si pogués, triaria el quart pis.
-Bé? -Sí.
La veritat és que no.
He perdut molts amics abans.
Seré el següent.
Sort.
Te la canvio.
-Vinga. Ho fem? -Sí.
Sort amb l'equip.
-Sort. -Vinga.
Crec que hem fet bé canviant.
Ara tothom sembla feliç amb les seves fitxes,
però no se n'adonen de com de despietat es tornarà l'episodi.
A CONTINUACIÓ
No, obre la porta.
-No podem tenir amics. -Som nosaltres contra ells.
Déu meu!
-No! -Busqueu algú que no es deixi comprar.
Tot està en joc.
A CONTINUACIÓ
Pareu tots atenció.
Ha arribat el primer repte.
Si teniu una fitxa groga amb el número quatre,
pugeu!
ESPEREM QUE SÀPIGUES AGAFAR
Els participants es dividiran entre les dues torres.
Si la fitxa té una estrella, van a la torre dreta.
Si no, a l'esquerra.
Tots dos equips us enfrontareu cara a cara.
Sort. La meitat sou a punt de ser eliminats.
Benvinguts al quart pis.
Entreu-hi.
El joc és molt senzill.
La fitxa deia "Esperem que sàpiques agafar",
que és just del que tracta el pròxim joc.
Començarem a llançar boles vermelles com aquesta.
Si mireu amunt,
veureu que hi ha forats al sostre.
Heu d'agafar la bola sense que toqui el terra.
I si en algun moment,
una bola vermella toca el terra,
la vostra torre es posarà vermella i l'equip sencer serà eliminat.
Anirem llançant boles fins que passi això.
És així de senzill.
En joc cinc milions de dòlars.
Us dono temps per preparar-vos.
-Fem pinya! -Fem pinya, gent!
-Fem pinya! -Donem-ho tot!
-Tinc una estratègia. -A veure.
I si fem parelles d'un alt i un baix?
-No és bona idea. -No.
Si sou bons agafant, aquí.
I subjectant, aquí.
Jo en sé, d'agafar.
Tria una zona on concentrar-te.
Vull aquesta zona d'aquí.
Agafo, ella subjecta.
-Un quadrant. -Un suggeriment:
quan no pugueu subjectar-ne més,
feu-vos a un costat.
-Els bons… -Mola!
-Necessitem agafadors. -Passeu-vos-ho bé.
Tots tranquils. Mireu amunt.
Ho tenim.
-Esteu preparats? -Sí!
Sí!
Tots tranquils.
Tres!
Dos!
U!
Ja!
-Bola! -Bola!
Bola!
Agafa-la!
Tots dos en tenen una.
Quina tensió.
-Meva! -Bé.
Tots dos en tenen dues.
Que ve.
-Que ve. -Agafa-la.
-Mireu. -Agafa-la.
-Bé. -Molt bé.
-Té. -Tots dos en tenen tres.
-Bola. -La tinc.
La tinc.
La cosa s'escalfa.
-Agafa-la. -Ai, mare.
Vigila la zona.
Agafa-la!
Per allà.
-Bola. -Aquí!
-Agafa-la! -Bola.
Sí!
Que ràpid!
Els ha caigut la bola.
Literalment.
Respira. No passa res.
Tranquil.
Me'n torno a casa sense res.
Els fem sortir de les torres.
Potser no.
A la sala de control han vist una cosa que els guàrdies no.
Ostres.
El que no entenc és què hi fem aquí encara.
Podem parlar?
Quan ha caigut la primera, se m'ha escapat.
No cal parlar-ne.
-Ho revisaran. -Sí.
Que ho revisin.
Tranquils.
No sé què ha passat.
-Ho has fet bé. -No.
Tio, deixa-ho.
Prou.
No fingiré, hi ha càmeres.
Vine, fem una pausa.
Has de parar de parlar perquè no podem…
Ho sé, però com més ho dius,
més s'estén per aquí.
Tio, que ho han gravat.
Tant me fa, tio.
-No diguis res. -Que ho sapigueu.
Sé que ets honest.
-Però calla. -Sí.
Només volem que callis. Punt.
Em sentiu?
Us ensenyarem unes imatges
perquè crec que us semblaran interessants.
Mostren que l'equip groc l'ha deixada caure.
Bé.
-Era la quarta bola dels grocs. -Au, va.
És…
I ara l'equip blanc.
Era la primera de l'equip blanc.
-No pot ser! -Sí!
Això vol dir que la decisió canvia.
Que la seva torre es posi vermella.
No ho vam veure en el moment
perquè els guàrdies no tenien angle de visió,
però totes les decisions del programa
es revisen després.
I llavors hem vist la decisió correcta.
Estem tots units pel que quedi de joc.
Tothom aquí forma part del nostre equip.
-Sí! -Sí!
No ens aturaran!
Tranqui.
No passa res.
Tranquil·la.
Em sento fatal.
He decebut tothom.
No oblidaré aquest moment en molt de temps.
I més després d'haver-ho celebrat. És horrible.
342 ANDREW EXRECEPTOR
No passa res.
Equip blanc, malauradament, marxeu a casa.
Però l'equip groc seguirà competint pel premi de cinc milions.
-Ha anat molt de pressa. -Ja veus.
Cuideu-vos, blancs.
Ho sento.
Jo havia de ser allà.
Però vaig canviar la fitxa, fia't del teu instint.
Vaig triar el dos
i el quatre, eliminat.
I, així, 62 persones han estat eliminades.
Següent joc.
QUEDEN 431 JUGADORS.
Em preparo per veure les següents seccions de la torre.
Estic molt nerviós pels pròxims jocs.
Pot passar qualsevol cosa.
Participants, és hora de començar.
Si teniu una fitxa amb el dos, aneu al segon pis!
Ens ho passarem bé!
-Menys és més. -Sí!
Espero sortir-me'n.
Se'n van cap al repte.
Pot ser el seu últim cop en aquest joc.
-Benvinguts al repte. -Gràcies.
Benvinguts al segon pis.
Mentre us poseu els colors, familiaritzeu-vos amb l'espai.
Això fa por.
-Ostres, quina por. -Tinc por.
-Em moro de por. -Equips, espero que estigueu a punt.
Al final del repte, només un equip,
el verd a l'esquerra o el blanc a la dreta, passarà
i l'altre serà eliminat.
L'anvers de la vostra fitxa deia: "Menys és més".
I d'això va aquest joc.
L'equip que al final tingui menys jugadors passarà a la següent fase.
Haureu de convèncer els vostres companys
perquè s'eliminin.
Sacrificar-nos?
No!
El repte és sacrificar-se.
Sé que no us agrada això de sacrificar-vos,
però és una mica diferent perquè hi ha un canvi evident.
Si us hi fixeu, no podeu veure l'altre cantó.
No tindreu ni idea de quants jugadors té l'altre equip.
I també haureu vist
que hi ha un telèfon a terra.
El telèfon està connectat directament a l'altre equip.
I com que no us veieu,
és l'única comunicació que teniu amb l'altre costat.
Vosaltres decidiu si voleu col·laborar amb l'altre equip
o si s'ho han d'imaginar.
Preparats?
Sí!
I tant!
Som-hi, verds!
Hi haurà moltes emocions aquesta nit.
Tres, dos, u. Iniciem el temporitzador!
Passarà la prova el cantó que tingui menys gent d'aquí a 30 minuts.
Va, agenollem-nos.
Tots, agenollats.
Hem de saber si algú vol fer-ho.
Hi ha algú que se'n vulgui anar?
Algú?
Alguns potser estudieu.
Alguns haureu de tornar a la feina.
Plantegeu-vos sacrificar-vos pel bé comú.
Ei, gent.
Ningú se n'anirà.
Si te'n vas, no t'endús res.
-Res. -I si et quedes
perquè vols jugar…
tampoc tens res, eliminen el grup.
Algú s'ha de sacrificar i marxar.
Algú se'n vol anar?
Depèn de les circumstàncies.
Depèn. Llavors hi ha una possibilitat.
No me'n vull anar sense res.
Així de senzill.
Tu t'ho planteges?
KATIE ÀVIA
Encara no puc dir res.
-No anem al telèfon? -Encara no.
Encara no.
S'ha llançat de cap al telèfon.
Ni ha parlat amb l'equip.
Què hi fa al telèfon ja?
Què fa aquell tio?
-Respondré. -No.
-Només l'escoltaré.
El que digui.
Que s'estressin una mica.
Escolteu un segon.
No volen parlar.
Mirem de treballar com un equip.
No anem directes al telèfon sense pensar en tothom abans.
O escoltem, en algun moment,
sense dir res,
o no els deixem que ens manipulin.
Sembla que tots dos equips tenen dubtes sobre el telèfon.
I he decidit trucar a tots dos telèfons alhora
per embolicar la troca.
Espera.
I alguns participants hi han picat.
Ja hi vaig jo.
Espera.
-Per què…? -Per què hi va?
-Què li passa? -No confio en ella.
Hi responc?
No. Hem acordat que no.
Per què vas en contra de l'equip?
No!
Hem decidit no agafar-lo mai.
Això és un caos absolut.
Respon.
No responguis.
No!
Penja i digue'ns què deien.
Com més triguem a contestar, més em trastoca.
És mala idea.
-Encara tenim temps. -Se'ns acaba el temps.
Bé.
Ningú contesta.
No han contestat?
-No. -De debò?
Els verds no us parlen?
No, passen de nosaltres.
-Vaja. -Vaja.
Que fort.
Equip verd, no hi parleu amb ells?
Interessant.
En aquest punt,
només queden cinc minuts
i tots dos equips segueixen amb tots els participants.
Us hauria d'avisar que si no marxa ningú,
farem un desempat que serà molt interessant.
Si us ho voleu estalviar, feu que la gent marxi.
En algun moment d'aquest procés heu pensat:
"No sé si arribaré a l'episodi 10?"
Si ho heu pensat,
és el moment de no mentir-vos més.
Bé.
Adeu.
-Me'n vaig. -T'estimem, Katie!
La primera que marxa.
No passa res.
Tranquil.
Gràcies.
Guanyeu vosaltres.
-Bé. -T'estimo. Gràcies.
Ets molt valenta.
A veure si és suficient.
Esperem que sí.
I, així, l'equip blanc ha fet el seu primer sacrifici.
Quan torna a sonar,
ja tenen un pla per manipular l'altre equip.
L'estratègia de la conversa
és convèncer-los que volem el desempat.
Volem el desempat.
Agafa'l.
Ves-hi.
Digui?
Que ningú elimini ningú, anirem al desempat.
Ell oferirà alguna cosa.
Parlaré amb l'equip i et truco.
Gràcies. Adeu.
Bé.
-Atenció! -Bé.
Proposen que fem un desempat.
No fem fora ningú.
I si els diem que sí,
però no ho fem?
Ens demaneu que no eliminem ningú, correcte?
I així forcem el desempat.
Els equips han acordat no eliminar ningú,
que és curiós perquè l'equip blanc ja té una persona menys.
I amb l'intent verd d'apunyalar per l'esquena els blancs eliminant algú,
han fet que hi hagi empat.
Però després que els verds fessin l'eliminació,
l'equip blanc ha tingut uns quants voluntaris.
Jo marxaré si això garanteix que guanyarà l'equip.
Me'n vaig.
Nena, estic molt orgullosa de tu.
Segur que renuncies a guanyar?
-Sí. -És clar.
Vull que l'equip arribi lluny.
Ara l'equip blanc té l'avantatge.
Els verds necessiten que marxi gent
si volen tenir una oportunitat.
O se'n van dos dels verds o marxa tota la resta.
Però no ho saben.
Ni s'ho imaginen.
Equips, us queden 20 segons!
Si algú vol fer un favor a l'equip, ara és el moment.
Han de prendre decisions
o se n'aniran tots, i és un caos total.
Ningú es comunica.
Me'n vull anar. Crec que sí.
-Arribeu al final. -Gràcies.
Si et puc salvar a tu, ja m'està bé.
Queden deu segons.
Adeu!
-Me'n vaig. -Últims cinc segons.
Si marxeu, feu-ho ja!
Tres, dos, u. S'ha acabat el temps.
En aquest moment cap dels equips es fa una idea
de quants jugadors queden a cap dels dos equips.
Nois, retireu les cortines.
Per primer cop des que ha començat el repte,
els equips es podran mirar als ulls.
És hora de revelar els resultats.
A la meva esquerra, l'equip blanc
ha convençut quatre persones per marxar.
I a la meva dreta, l'equip verd només n'ha convençudes tres.
Seguiu! Ho heu aconseguit!
Sí!
Mare meva, per un!
Estem destinats a ser-hi.
-I tant que hi estem destinats. -Sí.
Vaig fer canvis per venir a aquest equip, sento que hi estic destinada.
Tenia el pressentiment que era el meu equip.
M'alegra que avancem com a equip.
Em sap greu pels amics que són a l'altre equip,
però sabíem que això passaria.
Equip blanc, si dirigiu l'atenció cap a la plataforma,
veureu un cavaller que ha sortit quan quedaven dos segons
i que us ha salvat a l'últim moment.
Ell s'ha sacrificat pel bé comú.
Una persona.
Mira'm.
Per què vaig canviar la fitxa?
-La vas canviar? -En l'últim moment.
Per més que hagi estat dur, l'espectacle ha de continuar.
QUEDEN 366 JUGADORS.
Sé que ha estat poc temps,
però ara mateix estic fet pols.
Tinc amics que passen a la següent ronda
i en tinc d'altres que estan eliminats i a qui no puc dir adeu.
El següent grup que anirà a la torre és el de la fitxa número tres.
La fitxa vermella.
Tinc el tres. No tinc ni idea de com serà, però em fa il·lusió.
Nanos, ja sabeu com va.
Tothom al tercer pis.
Som-hi.
Us en aneu a casa!
Adeu!
Benvinguts al tercer pis.
Esteu preparats?
Sí!
A l'anvers la fitxa deia: "Prepareu-vos per llançar".
I hi ha un got molt gran a baix.
I teniu les sales plenes de boles.
L'objectiu és ficar les boles al got.
Si ho aconseguiu, l'equip obté un punt.
Els 61 membres de cada equip tenen una tirada.
Quan tothom hi hagi tirat,
el joc acabarà o l'equip amb menys punts serà eliminat.
Gent, reunim-nos.
Que dues persones s'ofereixin per anar primer.
Seguir ho és tot.
Val més que respirem.
-Llanceu amb un arc. -Volem que reboti dins, oi?
Em sembla que no hi ha cap estratègia.
El millor és un llançament al tauler.
Si fos jo, sortiria el primer per garantir un punt.
Sí.
-Segur. -Sí.
-Ja està. -Només tinc un tir.
-Esteu preparats? -Sí!
Envieu els primers jugadors
quan estigueu.
-És moltíssima pressió. -Ànims!
Primer tir.
-Fora. -Sí.
Això no va bé.
Ara tu. A veure si ho fas millor.
-Vinga! -Creus que hi entrarà?
No.
Rebota? Un moment!
Molt bé. Un punt per a l'equip blanc.
Que vinguin els següents aspirants.
Punts per esmaixada?
No saltis, si us plau.
Dintre!
-Som-hi, roses! -Endavant.
Bon tir.
Què et diu el vent?
Em diu que bufa cap aquí.
Llança-la més fort.
-No. -No.
-No massa fort. -Bé.
Sí!
Quina llançadora!
Tots dos equips han après de pressa com va.
Hi jugo amb els meus fills.
Si fallo, no ho explicaré.
Com sempre, hem decidit posar-ho més difícil.
Com he dit abans, aquest joc va de treball en equip.
Vegem quant us importa el vostre equip.
-Què? -Aquí és on les coses
es posen interessants.
Ara podeu triar.
Apuntar al got vermell i obtenir punts per al vostre equip
o apuntar al got d'or i guanyar 250.000 dòlars per vosaltres.
M'agrada el got d'or.
Esbrinarem si sou jugadors d'equip
o si només voleu diners.
És l'oferta més alta.
I ara que ja sabeu això del got d'or,
per quin aniràs?
Pel vermell.
-Soc aquí per l'equip. -Per l'equip.
A veure.
Ho ha fet!
Empat!
Però només acabem de començar.
Malgrat els 250.000 dòlars, ningú ha volgut anar pel got d'or.
-Provaràs el got d'or? -No.
No ens podem arriscar a perdre un punt per l'equip.
Els hem d'avançar.
Dintre!
Hi tornaràs?
Sou aquí per no haver estat avariciosos.
Ajudeu els companys a ajudar-vos.
Que incòmode seria
anar pels 250.000, no encertar-la i tornar amb el teu equip.
Ho farà.
-Sí. -Una bogeria.
Espera, volies llançar al got d'or?
No, al vermell.
Però ha caigut més a prop del d'or que del vermell.
No m'ho crec gens ni mica.
Interessant.
Després que l'equip blanc falli amb el got d'or,
l'equip rosa no ha parat d'encertar-la un cop rere l'altre.
-Sí! -Sí!
I és com si l'equip blanc no espavilés.
Vinga!
Equip blanc, esteu…
Dins, garantit.
S'està ensorrant!
Equip blanc, em sembla que necessiteu un discurs que us inspiri.
Teniu dèficit.
Depèn de vosaltres sortir-vos-en. Inspira'ls.
No tenim dèficit.
Cada tir és vostre. L'únic que importa.
No hi ha avantatge massa gran.
Jugava…
Com és aquell joc?
El cornhole.
-Tot és… -Ei, espavileu!
-Espavileu. -Fiqueu-la al got vermell.
Si amb això no l'encerten, no sé com ho faran.
Som-hi!
Rebota.
Tot i que el discurs
pot haver ajudat alguns blancs…
A per totes!
Ànims amunt!
En altres casos, la diferència era massa gran per sentir el mateix.
Ho he fet pels meus fills.
Tinc un peu a l'atur.
Tranquil.
-Tu pots. -A punt?
Que tothom estigui tranquil.
Vaja.
-Creus que remuntaran? -Potser sí.
Malgrat que els blancs van començar a encertar alguns tirs…
Dins!
Encara els faltava molt.
No ho puc mirar.
I després que hagi llançat la majoria,
el joc s'acosta a la fi.
Ja està.
-Tranquil. -Tu pots.
-Sí. -Tu pots.
-Tranquil·la. No et lamentis. -És que no vull…
No vull perjudicar l'equip.
Tranquil·la. No passa res.
Tranquil·la. Ho has fet bé.
Ho has fet molt bé.
Dins!
Ells sempre responen.
Els roses no perden el temps.
Va tot bé.
Jo no me n'havia d'anar a casa ara.
Bé.
Ara aneu 13 a 8 i, a cada equip, li queden cinc tirs.
Si ell falla, guanya el rosa.
Últimes paraules?
-Respira fondo. -Respira.
Victòria!
Ara ho veurem.
Mare meva!
Enhorabona a tots! Ho heu aconseguit.
Ho hem aconseguit.
Passeu a la següent fase.
Roses!
Us estimo!
Guanyeu pels vostres fills.
-Em sento genial. -Per què plores?
-És el seu aniversari. -De debò?
Ha estat el millor regal d'aniversari de la meva vida.
Tot i que ha acabat,
deixo provar sort a la resta de participants amb el Got d'Or.
És l'hora del joc final.
QUEDEN 305 JUGADORS.
Hem fet el quart pis, el tercer i el segon.
I ara és hora del primer pis!
-Esteu preparats? -Sí!
D'acord.
Com veieu, sou 63 persones a cada costat
i hi ha 63 rajoles a cada pis.
Crec que el joc tindrà a veure amb esmentar formes.
Feu-vos-en una idea.
-Passegeu i memoritzeu-les. -Un moment.
Escoltem les normes.
Necessito que cadascú en triï una i s'hi col·loqui.
Trieu amb compte a quina rajola us col·loqueu.
Tots a les rajoles eliminats.
Si mireu els peus, veureu un símbol.
Què creieu que signifiquen aquests símbols?
Hem de memoritzar coses.
És com el "Memory".
Tots creuen que és un joc de memòria?
-Sí. -No volen dir res de res.
-Què? -Us volia descol·locar.
Mare meva.
Dit això, passem al repte real.
La fitxa deia "Utilitza el cervell"
i això és el que farem amb un típic joc de preguntes.
Ostres.
Fixeu-vos que les rajoles estan en grups de quatre.
Cada grup de quatre competirà amb el mateix grup
de l'equip oposat.
L'equip que tingui menys respostes correctes
al final del repte serà eliminat.
Que baixi el primer grup de cada equip.
És l'hora de la primera ronda de preguntes.
Ells no saben ni les preguntes ni les respostes.
-No sé res. -No tinc cervell.
La nostra primera pregunta:
"Quin grup té més cançons número 1 al Billboard's Hot 100?"
Teniu 30 segons per respondre.
Iniciem el temporitzador.
-Tio, no ho sé. -Els Beatles.
Què creieu?
-Jo no ho sé. -Els Rolling Stones.
-Com s'escriu… -Ja ho escric jo.
Ja han escrit la resposta.
Començarem per l'equip blanc.
A veure què han escrit.
Els Rolling Stones.
-Segur que són els Rolling Stones? -No.
I ara vegem què ha escrit l'equip taronja.
"Els Beatles. "
La resposta correcta
és Els Beatles.
RESPOSTA: ELS BEATLES
Els taronja tenen un punt.
Que vingui el següent grup.
La segona pregunta és: "Quin és l'animal més gran del planeta?
La balena blava, el rinoceront de l'Índia o el lumpus espinós?"
Inicia el temps.
Girem-nos.
-La balena blava. -No.
Ho he llegit bé?
El lumpus espinós.
És el rinoceront.
Ho vaig estudiar a la uni.
És el rinoceront?
No, ens volen desorientar.
Què és el lumpus espinós?
-El rinoceront. -Sabem què esteu fent.
No intenteu descol·locar-nos.
Vegem què heu respost.
La balena blava.
Balena blava. Tots dos l'han encertat.
El lumpus espinós no és un animal.
"Quin és l'estat dels EUA amb la superfície més gran?"
No els ha calgut tot el temps.
Què heu escrit?
-Alaska. -Alaska.
Els dos han encertat.
A quina ciutat Europea…
París. Els dos han encertat.
A partir d'aquí, per algun motiu,
tots dos equips encerten totes les respostes.
És la resposta correcta.
Correcte. És la resposta correcta.
Un cop més, tots dos l'encerten.
Preguntes fàcils.
Jeff Bezos és correcte.
Salutacions a Amazon.
Com que ho feu millor del que m'esperava,
seleccionaré preguntes molt més difícils.
-No! -Tranquils.
Són antigues.
Com que són les últimes, l'equip blanc haurà de liderar
o pot ser eliminat.
Aquesta és la pregunta més difícil fins ara.
Quina lletra romana representa el número 100?
Ni jo sé la resposta.
Quin moment tan irreal, tenir-te a dos metres.
-Mola. -Sí.
-Per què parlen? -Parlen romà?
Ho he de dir als alumnes.
-Ets mestra? -Sí.
Ensenyes números romans?
-Sí. -Això és trampa
perquè és mestra.
-Què heu escrit? -C.
-I vosaltres? -X.
Tenim respostes diferents.
Un costat té una C i l'altre una X.
La resposta correcta…
és C.
-La mestra s'ha equivocat? -Què?
Ensenyes números romans als teus alumnes.
-Què ha passat? -T'has posat a parlar amb mi.
Quin greu!
Tornaré a casa i perdré la feina.
No.
Quins dos planetes del sistema solar no tenen lluna?
-Sabíeu la resposta? -No.
Equip blanc, podria ser la vostra manera de recuperar-vos.
-Què heu escrit? -Plutó i Neptú.
Plutó encara es un planeta?
Crec que no.
Tots dos s'equivoquen.
Equip blanc, si us queda cap oportunitat,
crec que és aquesta.
Si vosaltres encerteu aquesta pregunta,
i vosaltres us equivoqueu, el joc s'acabarà.
No us en podreu sortir.
El 2001, quina peça de tecnologia va llançar Apple que va canviar el gènere?
Temps.
Tres, dos, un.
Fora mans, hi ha cinc milions en joc.
L'equip que s'enfronta a l'eliminació, què heu escrit?
-iPhone. -D'acord.
-I vosaltres? -iPod.
Tenen respostes diferents.
Si la seva resposta és incorrecta i la seva correcta, s'acaba el joc.
La resposta correcta…
és iPod.
I l'equip taronja segueix!
Oficialment, ha guanyat el taronja.
S'ha acabat el joc.
-Brutal. -Estic molt emocionada.
L'equip taronja ho ha petat.
El meu marit no va poder seguir.
Ho faig pel meu marit. Els cinc milions són meus.
Ara no us penediu de no haver agafat els 100.000?
-Sí. -No.
Diferents respostes.
-T'enyorarem. -Molts no veuran la ciutat.
No només la veuré, hi viuré.
Hi jugaré. Hi ploraré.
La meva família estarà orgullosa de mi per haver aguantat.
La veritat és que no imaginava marxar.
Estic trista.
No volia marxar encara.
200 CINDI - VOLUNTÀRIA ESCOLAR
QUEDEN 242 JUGADORS.
El que no saben és que no han acabat amb la torre.
Què vol dir això?
Ja ho veuràs.
No em facis això.
Digues. No soc un d'ells.
Explica-m'ho.
Espera la narració d'en Jimmy.
-No, que m'ho diguis. -Espera't.
No, no em tallis.
Enhorabona per sobreviure el pis de la torre!
-Sí! -Som-hi!
Ja gairebé hem acabat el segon episodi.
Però fixeu-vos que he dit "gairebé".
Ai, mare.
Encara queda un joc més per acabar.
Sou en files organitzades pel pis on sou.
No, ens farà enfrontar.
Ara necessito que trieu un capità perquè representi l'equip.
-Ja hi som. -Déu meu.
Oferiré al capità uns suborns molt grossos
a canvi d'eliminar el seu equip.
Així que heu de triar algú que sigui totalment de fiar,
que no cedeixi a la pressió de piles gegants de diners.
No pinta bé.
-Jo ho vull. -Jo ho tinc.
Gent, reunim-nos. Som un equip.
Votem.
Vull ser capità.
Aixequeu la mà.
-A veure com ho fem. -N'hi ha massa.
Abaixeu la mà alguns.
En necessitem cinc.
Pare Totpoderós, et donem gràcies per aquesta oportunitat.
-Som-hi. -Jeremy!
És força popular.
Per què confien en tu?
Perquè Déu és bo.
Sí!
Ens fiem del barbes?
Sí!
Vull guanyar.
No vull endur-me quatre rals.
Vull guanyar. Vull arribar-hi.
M'han dit que acceptaries un suborn.
No sé qui,
però m'han dit que ho vas dir.
-A mi m'ho han dit. -Jo soc veterà.
Visc en un cotxe, viatjo constantment.
Pensava anar en cotxe a l'Argentina.
Això et descarta ja.
Que viu al cotxe?
Gent, no és un sensellar, d'acord?
-Viu en un cotxe… -És la seva elecció.
Faig calés amb les xarxes socials.
No envejo la seva posició.
És de bojos.
Llevat que siguis capità.
Tio!
Això és molt fort, tio!
Responc per en Harrison.
-I jo. -Dels dos,
-no conec l'altre. -Jo tampoc.
Voto per en Harrison.
-A tothom li sembla bé? -Sí.
-Sí, Harrison. -Harrison.
Comptem amb tu.
Crec que sembla molt bon paio.
Podem fiar-nos-en.
Sembla que és realment íntegre i això és el que cal en un líder.
Crec que ho farà bé.
Podeu trobar algú a l'equip que no es deixi comprar?
Tio, estàs boig.
Perquè ho necessiteu.
T'has de calmar.
Els temptaran amb una quantitat de diners
Serà molt més del que us esteu imaginant.
Us diran que no hi cediran,
però nosaltres trobarem el punt feble.
Bé, d'acord.
-Només vull que quedi clar. -Queda clar.
Claríssim.
Tothom té un preu.
-Jimmy, fes el favor, prou. -I descobrirem quin és.
-Deano. -Deano.
Jo em conec. Tinc 60 anys.
Els fills grans. Soc bomber jubilat.
-Sí. -Jo serveixo.
No soc paio de suborns.
En Deano sembla la decisió perfecta per als roses,
però no és l'única.
Podem parlar un moment?
Sé que la majoria no sabeu qui soc,
però mai he estafat ningú.
Així es parla.
No acceptaré suborns.
-Puc dir una cosa? -Sí.
-Jo voto per en Deano. -Sí!
Deano! Deano!
Qui em coneix sap que no acceptaré suborns.
-Un milió. -Mai.
-No. -Dos.
-Diners tacats. -No.
-Tacats de sang.
-Perquè us trairia. -Sí.
-Tothom té un motiu per lluitar. -Escolteu.
I jo mai us l'arrabassaria.
Sí.
Et sacrificaries?
Si cal, sí.
Si és el que cal, em destrossaria, però no us perjudicaria.
-Me'n fio. -Sí.
-Me'n fio. -Sí, Twana!
Concursants, espero que hàgiu triat amb seny.
Equip groc, envieu el vostre capità.
Endavant, Jeremy!
Equip rosa, envieu el vostre capità.
Som-hi!
-Equip blanc! -Sí!
I equip taronja, pugeu a la torre.
Només us recordo que hi ha cinc milions en joc.
Si us llança als lleons, marxeu.
Algú cedirà.
-Esperem que no sigui nostre. -Ja.
No sé qui cedirà als altres equips,
però sé que nosaltres no.
En Jeremy ens representarà
i aquesta nit dormirem bé.
Capitans, poseu-vos darrere del botó del vostre color.
Funcionarà de la següent manera:
aquesta pantalla mostrarà una xifra
i aquesta xifra anirà creixent exponencialment amb el temps.
En qualsevol moment, qualsevol dels capitans pot prémer el botó que té
i eliminar l'equip sencer a canvi d'aquests diners.
Que no sigui el blanc.
-Esperem que no. -Sí.
Una cosa més.
Són a les vostres mans.
Però si ells premen el botó, ells no queden eliminats, només vosaltres.
Espereu.
S'emporten els calés ells?
No pot ser!
Quina bogeria.
Molt fort.
I l'última cosa, una bona notícia, pels que sou a baix.
Hi ha un límit de fins on pot arribar la xifra.
I si s'arriba al límit sense que es premi el botó,
ningú serà eliminat.
Som-hi!
No t'arronsis, Harrison.
Som-hi!
Si aquests quatre capitans no es deixen comprar,
ens en anirem a dormir i ja està.
Però us he de dir
que el límit és una quantitat de diners incommensurablement gran
que em marejaria si arribés tan amunt.
I no crec que passi.
Capitans, esteu preparats?
-Comencem! -Sí, Jimmy!
Iniciem el marcador de diners!
Passem-nos-ho bé.
-Déu meu! -2.000 dòlars, 3.000.
Si algú prem el botó, guanyarà 5.000 dòlars.
Ni t'ho miris.
Guanyaran 6.000 dòlars.
-Si algú el prem ara… -Ja.
Deu mil dòlars.
-Mireu-lo. Està concentrat. -Però passa una cosa.
Amb el temps, el comptador anirà més de pressa.
Ara cada segon val per 1.000 dòlars.
-Que de pressa va. -Sí, molt de pressa.
Trenta mil.
Un Tesla.
Va a milers de dòlars per segon.
40.000 dòlars!
Au, va, Deano, no ho facis.
Sí, què fa?
-Tio! -50.000 dòlars!
-No. Enrere! -Para de moure la mà!
Va més de pressa.
Què penses?
Penso que ni cal que miri la xifra.
Déu meu, 90.000!
Ningú els vol?
Estás nerviós.
Mare meva!
-Allunya't del botó! -Hi ha 115.000 dòlars.
I no t'eliminen.
Algú el premerà.
Algú ho farà.
-No pot ser! -És a punt d'arribar als 200.000.
És una casa!
Algú s'està angoixant.
Si cap dels capitans prem el botó, em moriré.
Ves a buscar el cubell.
-200.000! -Ai, la mare!
-Deano. -Mireu.
-S'apropa al botó. -Ja hi som.
Deano, no ho facis!
-Vinga, Deano! -Sí.
-400.000! -Què?
Què està passant?
Sigues fort!
Hi ha quatre persones dient que no
a mig milió de dòlars.
500.000!
Però què passa?
Més de mig milió de dòlars!
Us heu begut l'enteniment?
No et moguis!
Us adoneu que són diners de debò?
No el premis!
-No. -Tothom quiet!
Què està passant?
Com s'hi pot resistir algú?
-Què feu, tios? -Deliren.
No són humans reals.
-Què és això? -Són 700.000.
I te'ls transfereixo si prems el botó.
Si us plau, aguanta.
-Aquest programa és una bogeria. -Molt fort.
800.000 dòlars.
Són molts calés.
-No, Deano! -És que és de bojos!
Va, Deano!
Ningú vol 800.000 dòlars?
En Jeremy s'està girant per mirar la pantalla ara.
Pensaran que és fals.
I és real.
900.000!
Déu meu!
Per favor.
Algú els haurà d'agafar.
Quasi un milió de dòlars.
Va, Deano, no ho facis.
-Si us plau, Deano! -Mare meva!
Els agafa?
-Déu meu. -Mare meva!
Subtítols traduïts per: Montse Meneses Vilar