IZRAELSKÉ KRÁLOVSTVÍ 1 000 PŘ. N. L.
Může jeden kámen změnit běh dějin?
Může jeden akt vzdoru vytvořit legendu?
Povím vám příběh o Davidovi,
prostém pastýři, vyděděnci,
který se stal jedním z nejslavnějších králů, jaký kdy žil.
Bývaly doby, kdy Izrael neměl krále.
Pět set let poté, co Mojžíš rozdělil moře,
byl lid bez vůdce a rozdělený.
Samuel, poslední z významných věštců,
pomazal Saula z Benjamínova kmene
prvním izraelským králem.
Samuel však lid varoval, aby nezapomínal na Boha, který je vyvedl z Egypta.
Saul vládl 25 let,
milovaný lidem, vítězný v každé bitvě.
Jak roste Saulova arogance, rozpory mezi ním a Samuelem se prohlubují.
S každým novým vítězstvím
lid Izraele věří více v trůn než ve svého Boha.
Ať Saulův dům přetrvá navěky.
Navěky!
ÚDOLÍ ELA BITVA S PELIŠTEJCI
Kolik jich je?
Více než 200 000.
Je to jen muž, otče.
Opravdu?
Kolik dní musíme snášet útlak?
Pošlete mi svého šampiona.
Zbabělci. Všichni jste zbabělci.
Goliáši!
Bože, dej mi tuto půdu. Každý krok. Jen jeden krok.
Chtěl jsem šampiona.
Postavíš-li se mi s klackem, staneš se obětí mého hněvu.
Dej mi další.
Další.
Ne.
Když osud národa visí na vlásku,
položím znovu tu otázku.
Může jeden kámen změnit běh dějin?
DŮM DAVIDŮV
O ROK DŘÍVE
BETLÉM JUDŮV KMEN
Co to děláš?
To je lepší.
Bude to v pořádku.
Ne.
Pojď, rychle.
Maličká, promiň.
Já vím, je to v pořádku.
Tiše.
Proč Mojžíš nemohl přijít? Proč musel zemřít?
Protože když byl velmi starý…
Jako ty?
Ano, velmi starý jako já.
Poté, co Mojžíš vedl Izraelity 40 let, na té hoře zemřel.
Za neposlušnost se platí, i když jde o tak významnou osobu, jakou byl Mojžíš.
Co si tedy Jozue počal bez Mojžíše?
Bůh mu třikrát řekl: „Chazak veh emats.“
Buď silný a odvážný. Neměj strach.
Strach je totiž nepřítel. Strach je zloděj.
Tak proč se musíme skrývat?
Jeho práce není ještě hotová.
Správně, Davide.
Nesmíme se bát.
Musíme čelit strachu, protože na druhé straně vždy čeká Bůh.
Nemáš hlídat ovce, pastýřku?
Hlídal jsem.
Ne dost dobře. Viděl jsem, cos přivedl domů.
Lev se vrátil.
Lev? A kdes byl?
Zpíval jsi o své matce?
Zmiň se znovu o mé matce.
Nathanieli, Davide, copak vám příběh našeho lidu nic neříká?
Odpusť nám, otče. Pastýř mě rozptýlil.
Chudinka.
Přežila.
Ví otec, že to máš?
Avo, běž dovnitř.
Davide.
Otče.
Kolik jsi ztratil?
Čtyři ovce.
Nejsem bohatý, Davide.
Byl to starý král.
Ten lev je mrtvý.
Byl to on. Dokud ho nezabijeme, ovce se tam nemůžou pást.
Ztratíme další.
Davide, víš, že nemůžu pást jinde.
Sežeňme pár mužů a ulovme ho.
Nepřišli by.
Proč?
Kvůli mně.
To není kvůli tobě.
Celý Betlém se ke mně tak chová,
stejně jako moji bratři.
Tady nejsem víc než bastard.
Jsi můj syn, stejně jako oni.
Zabiju toho lva.
Nezabiješ. Já se o to postarám.
Jako posledně?
Měls to pohřbít s matkou.
Už nikdy nechci ten nástroj slyšet ve svém domě. Dbej mých slov, Davide.
Otče, víc mi po ní nezbylo.
Kam jdeš?
Kam patřím.
Davide. Davide!
Prozraď mi svůj záměr.
Zjev mi, co pro mě zamýšlíš.
Ukaž mi, kdo jsem.
Prosím.
Písničku musíš najít. Je jako živá věc.
Teď to zkus ty.
Budu děkovat Hospodinu
Celým svým srdcem
Budu vyprávět
Všechny tvé divy
A Hospodin bude pevností pro utlačované
Pevností v časech soužení
Ti, kdo znají tvé jméno
Budou věřit v tebe
Neboť jsi neopustil
Ty, kdo tě hledají, Hospodine
CHAVÍLÁ BITVA S AMALEKITY
Poslední velká bitva, které Izrael čelil před Goliášem,
byla bitva proti Amalekitům,
krutému národu krvepijců, kteří sužovali Izrael po celé generace.
Král Saul dostal od věštce Samuela pokyn, aby si nenechával žádnou válečnou kořist,
nic Amalekitům nebral a zabil jejich krále,
krutého lidožrouta jménem Agag.
Po dnech bojů můj otec, král Saul
a můj bratr Jonatán opět zvítězili.
Vítězství!
Za Boha a za Izrael
a za našeho krále!
Můj princi.
Hospodin nás dnes chránil.
Kolik jsme ztratili?
Pět tisíc.
To je vysoká cena.
Ale Amalekité jsou poraženi.
Víme o zničené vesnici na sever od Betléma.
Pohraniční vesnici? Kdo ji zničil?
Posílám průzkum, aby to zjistili.
Sežeňte mi koně.
Můj princi, je to den jízdy.
A vy jste na bitevním poli už mnoho dní.
Vezměte mě tam.
Pojďme do té vesnice.
Jsi unavený, Eliabe?
Nikdy nejsem unavený.
BÁAL CHASÓR POHRANIČNÍ VESNICE SEVERNĚ OD BETLÉMA
Pobíjíme nepřátele po pravici a náš lid je napadán po levici.
Bez obrany. Beze zbraní.
Kdo to mohl udělat? Pelištejci?
Proč tak hluboko na našem území? Nic by tím nezískali.
Viděli jste někdy něco takového?
Eliabe?
Byli roztrháni na kusy bez laskavosti ostří. Jak?
Přeživší.
Polož ho.
Opatrně. Zažil si toho dost.
Chlapče, tohle je tvůj princ, syn krále Saula.
Mluv jen pravdu, dobře?
Jmenuji se Jonatán. Jak se jmenuješ ty?
Kdo to udělal?
Hospodine…
Utíkejte!
Moc se omlouvám.
Jsem tvůj princ a neochránil jsem tě.
Je mou prací tě chránit.
Musíš mi říct, kdo to udělal.
Přísahám, že je najdu a obrátím v prach.
Jen kvůli tobě.
„Byli obři na zemi v těch dnech… a také po tom.“
Začíná ti to jít.
Všechny ovce jsou v pořádku, jak jsi chtěl.
Nepřišel jsem za stádem.
Omlouvám se za včerejšek, jak jsem s tebou mluvil.
Máš jejího ducha, jako kůň, kterému se nikdy nedá nasadit uzda.
Otče, proč mě necháváš v kopcích?
-Schováváš mě jako malomocného. -Davide.
Proč mě nepošleš do králova vojska? Nech mě se osvědčit.
Službou tomuto králi žádnou slávu nezískáš.
Řekni to Eliabovi.
Řekl. Mnohokrát.
Tak proč moji bratři můžou bojovat a já trčím tady?
Protože je vzal.
A bere nám daně a půdu, přesně jak varoval věštec.
Izrael nikdy neměl mít krále.
Už vzal dost. Nenechám ho, aby vzal tebe.
Nepatřím sem, otče. Vím, že ne.
Byl jsem stvořen pro víc.
Jak to víš?
Protože ke mně promlouvá Bůh.
Když jsem sám v kopcích. Slyším jeho hlas, stejně jako matka.
Říká mi…
Ava.
Avo!
Ne.
Avo?
Davide.
Pojď sem.
Jsi v pořádku?
Proč mě Bůh soudí?
Tenhle démon útočí na můj domov.
Davide, stůj. Nemůžeš tomu čelit sám.
Můžu a udělám to. Pro nás pro všechny.
Ne. Počkej.
Už nebudu čekat.
Davide, počkej.
GILGALSKÝ TÁBOR PO PORÁŽCE AMALEKITŮ
A co ten kluk?
Zůstane se mnou.
Můj princi, děti si vymýšlejí. Nic se nešíří tak jako strach.
-A tenhle kluk… -Neřekl ani slovo.
Jdi. Buď se svými muži. Užijte si naše vítězství.
Požehnej Gibeji! Požehnej domu Saula, synovi Kíše,
pýše Benjamína,
který nám plní břicha vínem Agagovým.
Ujistěte se, že je královský trůn půl lokte nad zemí.
Matko, co na tom záleží?
Každý detail je důležitý.
Míkol, dej to tam. Práce má smysl. Postarej se, ať je dokončena.
Kdybychom tě měli na bojišti, vyhráli bychom hned první den.
-Jonatáne. -Má královno.
Hospodin mi vrátil syna.
-Bez zranění? -Ani škrábnutí.
Tedy, ne moc.
-Jonatáne, modlila jsem se každý den. -Sestro.
-Kdo je tohle? -Nemůžeš zachránit všechny.
Můžu zachránit tohohle.
Co se mu stalo?
Celá jeho vesnice byla zničena. On jediný přežil.
Míkol, to hedvábí je z Egypta. Matko? To hedvábí.
Jak se jmenuješ?
Nemluví.
Rúben.
Ahoj, Rúbene. Pojď. Máš rád fíky? Já je miluju.
Jaká byla cesta?
Dohnala mě ke zvracení.
Palácové hry musí být vskutku nudné, pokud hledáš bojiště.
Nebezpečí v paláci jsou větší než na bitevním poli.
Tady víš, kdo jsou nepřátelé.
Ne vždy. Proč jste přijely?
Otec nás povolal. Chceme ukázat jednotu.
Kmeny je třeba ctít. Bitvy mají své hrdiny.
A hrdinové nevěsty.
Stejně jako princové.
Truchlils už dlouho.
Matko, právě jsem vyhrál bitvu.
Nechci bojovat další.
Kde je otec?
-Někde na hoře. -Téhle.
Budují památník vítězství.
A Ešbaal?
Jistě ho najdeš, když se vydáš za kořistí.
Jak vám mohu posloužit, princi?
Můj pohár je prozatím plný. Ale zůstaň poblíž.
Chuť se rychle obnoví.
Nebývám blízko královské rodině.
Pojď, posaď se.
Posaď se, já nekoušu.
Tady.
Máš tak krásný obličej.
Řekni mi, jak se jmenuješ?
Kesía.
Kdybych pečovala o tvou sestru,
vídal bys mě mnohem častěji.
Jsi chytrá holka, co? Možná bych to mohl zařídit.
Budeš jednou králem?
Dávám přednost dekadenci moci
před břemenem koruny.
Ešbaale.
Když je řeč o břemenech.
Pane princi.
Zdravím tě, bratře. Zdáš se rozrušený. Zmeškal jsem nějaký závazek?
Moc dobře to víš. Zmeškals velkou bitvu.
Opravdu? Bitvu?
Bitvu vedli a vyhráli muži toužící po krvi a vítězství.
Nepotřebuješ mě. Na takové drama jsem příliš mladý a kultivovaný.
V bitvě umírali muži mladší než ty.
Dobře pro ně. Kéž Bůh odmění jejich oběti.
Můžeš za to ty.
Bratře, buď konkrétnější.
Přesvědčil jsi otce, aby si ty prokleté věci nechal.
Prokleté? Jsou docela lesklé na to, aby byly prokleté.
Každopádně král nevznesl žádné námitky, takže…
No tak, bratře.
Užij si naše vítězství.
To je, co si zasloužíš.
Dobře, jak chceš.
Můj princi, Joáb a lord Abner si vás vyžádali.
Běž.
Promluvíme si později.
Už se těším.
Mohu vám dát 50 volů a 400 ovcí.
Proč bychom měli mít nejméně z izraelských domů?
Protože jste nejmenší. Teď běžte.
Abnere, zdvojnásob jejich podíl. V mých očích nejste nejmenší.
Ať král žije navěky.
Dáváš příliš mnoho.
Jsem velkorysý.
Loajalita dosažená handlem je pomíjivá.
Stejně jako mládí. Ale potěší, dokud trvá, můj starý příteli.
Otče.
Jonatáne, můj synu.
Můj králi.
Pěkná stéla, že?
Co to bude připomínat? Porážku Amalekitů?
Více než to. Bude to památník na věčné časy.
Věhlasu našeho domu, slávě Izraele.
Věhlasu Boha?
Náš věhlas je jeho věhlasem.
Co je s tou vesnicí?
Zcela zničená. Přežilo jedno dítě. Vzal jsem ho sem.
Kdo ji zničil?
Není známo. Až na to, že jsem viděl otisk ruky větší než tkalcovský koš.
A šípy velikosti kopí.
Obři se po těchto končinách nepotulovali od dob Jozua.
Už stovky let ne.
Je to pelištejský trik, který nás má zastrašit.
Aby nás vyděsil a vrátil do jeskyní.
Mějme víru.
Pořád se trápíš.
Proč rozdělujeme kořist krvepijců?
Zotročujeme jejich lid?
Nemáme si nic nechat.
Řekl to Samuel.
Ano, otče. Řekl to Samuel.
Jistě.
Synu, jeho čas vypršel.
Doba soudců skončila. Nastal věk králů a my jsme jeho správci.
První dynastie Izraele.
Přesto bychom ho měli ctít. Mluví za Boha.
Proč Bůh nemůže promluvit ke mně, jeho pomazanému?
Pomazanému Samuelem.
Jonatáne,
až budeš král, vždycky s tebou bude někdo nespokojený. Vždycky.
Koho bych si měl usmířit?
Vůdce dvanácti kmenů, muže, kteří za nás bojovali
a zemřeli ve službě našemu trůnu? Nebo jednoho muže?
Nemám tuhle politiku rád.
Život je politika, synu.
Tím spíš na trůnu.
Nech to být. Pojď. Musíme si užít oslavu.
VYSOKÉ MÍSTO MĚSTO RÁMA
Saule… Můj synu…
Co jsi to udělal?
Promluvil Hospodin?
Musíme jít.
Kam?
Promluvit slova, která mi byla řečena.
Odstranit to, co bylo vytvořeno.
Pane, počkejte, vaše boty.
Podívej se na tu radost a blahobyt, který jsi našemu lidu přinesl.
Užij si to.
Král!
Milujeme tě, králi Saule!
Promiň.
Ano, matko?
-Chovej se slušně. -Kdy se nechovám?
Máš vlastní víno.
Nejlepší víno šetří pro královský stůl.
Ne, to je… Ne.
Pak bys měl zůstat u královského stolu.
Prosím.
Prosím, synové.
Můj králi. Můj králi, pane celého Izraele,
Jsem Adríel, syn Barzilajův, starší z kmene Judova.
Zdravím, Adríeli, synu Barzilaje.
Juda byl dlouho lvem mezi Abrahamovými syny.
Stejně jako Benjamín v tobě vytvořil velké světlo na tak malý kmen.
Nejlepší pochází z nejmenších.
Když jsem byl mladý, byli jsme rozptýleni
a skrývali se v jeskyních před nepřáteli, které jste nyní přemohli.
Bez vůdce, rozdělení, kořistí každého sousedního národa.
Ale Hospodin zástupů vyslyšel naše volání
a obdařil nás králem Saulem, synem Kíše z kmene Benjamínova.
A ty, Saule, jsi z nás udělal národ. Učinil jsi nás obávanými.
Učinil jsi nás bohatými z kořisti Amalekitů.
Nyní hodujeme na jejich dobytku a pijeme jejich víno,
a jejich mocný král Agag sedí poníženě u tvých nohou.
Kmen Juda tak obnovuje svůj slib věrnosti pomazanému
Hospodinem Nejvyšším, domu Saulovu, králi celého Izraele.
Ať tvá vláda přetrvá po všechny generace.
Děkuji Judovi za jeho věrnost a zvedám tento pohár ne za sebe,
ale zvedám ho… za svého syna,
jehož odvaha a odhodlání ho vždy provázejí.
Jehož srdce je pevné.
Modlím se, aby si mě pamatovali jako dobrého krále, ale on bude lepší než já.
Na vašeho prince a mého milovaného syna.
Na Jonatána a jeho nadcházející vládu.
Na Jonatána. Mého milovaného bratra, dokonalého ve všech směrech.
Na Saulův dům.
Kdo se postaví hrdinovi Isacharovi a získá tento Agagův meč?
Eliabe, pojď. Bojuj za Judův kmen.
Kdo si vsadí na Eliaba z Judy?
Můj pane, proč žije ten čarodějnický král?
Nedopřeji mu smrt bez ponížení.
Trápil náš lid celou generaci.
Jeho lidé jsou kanibalové a čarodějové.
Nepatří sem.
Je přesně tam, kam patří, pod mýma nohama, bezmocný.
Věřte mi, že jeho přítomnost tady…
Myslím, že potřebuješ víno.
Klid. Vsaď si.
Tvůj čas vypršel, krvepijče.
Opravdu?
Strach je nepřítel. Strach je zloděj.
Lve!
Na kopci nad touto hostinou,
jsem našel stélu, na níž je vyryto:
„Sláva domu Saulovu.“
„Porazil Amalekity.“
„Kéž jeho sláva dosáhne všech moří.“
„Kéž jeho trůn přetrvá po všechna pokolení.“
„Na slávu Saulovu.“
„Sláva Saulova.“
Přišel mezi nás prorok Nejvyššího Boha.
Zdravím, Samueli, syne Elkana.
Požehnaný jsi, věštče Hospodina zástupů.
Zdravím tě, Saule, synu Kíšův, z kmene Benjamínova.
Nejmenší z izraelských kmenů přinesl velké světlo.
Přišels s námi přinést oběť?
Posvětit toto vítězství a tento den s námi?
Přišel jsem promluvit slova Hospodina, která ke mně včera večer promluvil.
Uposlechli jsme Hospodinova přikázání.
Amalekité byli zcela zničeni.
Opravdu?
Proč mi tedy v uších zní bečení ovcí?
Proč to bučení dobytka?
Proč byla přinesena špína, aby znesvětila to, co má být svaté?
Pojď. Pojď, můj starý příteli.
Dnes večer slavíme.
Budem vyprávět staré příběhy.
Vzpomeneme Boží velikosti. Pojď.
Promluvme si o samotě.
Počkat s obětí.
Na bojišti jsme obětovali tisíce mužů.
Nestačí to?
A teď mě přicházíš zahanbit před izraelskými kmeny?
Vynadáš mi jako klukovi?
Pomazal jsem chlapce, pokorného v jeho vlastních očích.
Jako král. Jsem takový, jakého jsi mě stvořil.
Plakal jsem pro tebe, Saule. V hněvu a slzách, celou noc.
Prosil jsem Hospodina všeho nebe, ale on se nenechal obměkčit.
Teď musím mluvit tak, jak mluvil on.
Příhodné, že ano?
Jak mám poznat rozdíl mezi slovy Nejvyššího
a bláboly žárlivého starce?
Měl jsem tě rád jako syna.
Tvoji synové tě přesto rádi neměli.
Nenásledovali tvé cesty.
Není to snad důvod, proč lid žádal krále?
Dobře, Saule.
Řeknu ti, co mi řekl Hospodin, Bůh Izraele.
Mluv.
„Lituji, že jsem Saula udělal králem.“
„Otočil se ke mně zády
„a neuposlechl mé příkazy.“
Míkol.
Co jsi to udělal?
Poslechl jsem Hospodinův hlas. Vyhladil jsem Amalekity.
A přesto Agag žije.
Připoutaný pod mým stolem jako pes.
Bylo ti řečeno, abys ho zabil.
Z ničeho jsem vybudoval království.
Z roztroušených kmenů.
Proč to nestačí?
Ty jsi vybudoval království?
Ty?
Saule, když jsi byl ve svých očích malý,
Hospodin tě pozvedl a učinil tě králem.
Teď, když jsi ve svých vlastních očích velký,
vzbouřil ses a stal se zlovolným v očích Hospodina.
Zlovolným?
Pokřivil jsi izraelský trůn ke své vlastní slávě,
a tak budeš vydán pokřivené moci a svým vlastním mukám.
Tvoje mysl bude prokletá.
Vypadni z mojí hlavy, čaroději.
Nejsem čaroděj.
Jsem jen posel.
Samueli, měl jsem z těch lidí strach.
To nejlepší jsem nechal na obětování.
Obětoval bych je všechny.
„Poslušnost je lepší než oběť, pozornost lepší než tuk beranů.“
„Rebélie je jako hřích čarodějnictví,
„tvrdohlavost jako zlo a modlářství.“
Bál jsem se jich.
Proč? Proč by ses měl bát těch lidí?
Proč se nebojíš Boha místo člověka?
Já…
Měl jsem tě rád.
Pomazal jsem tě.
Požehnej mi. Přines se mnou oběť.
Vybral sis mě za krále. Jsi mi otcem.
Bůh tě vybral. Teď si vybral někoho jiného.
Protože jsi zavrhl slovo Hospodina, svého Boha,
Hospodin, tvůj Bůh, teď zavrhl tebe jako krále.
Jeho duch se od tebe vzdálil.
Tohle je mé království.
A po mně mého syna. Jonatán bude vládnout.
Nikdy nebude vládnout.
Samueli.
Hospodin ti odňal království a dal ho tomu, kdo je mocnější než ty.
Kdo to je?
Samueli?
Omlouvám se, mé dítě.
Samueli!
Otče, co se stalo?
-Samueli! -Co se stalo?
Jdi ode mě!
Ne. Jdi pryč!
Pomoc! Pomozte mi!
Už mě nebaví se bát.
Bůh řekl Jozuovi: „Buď silný a odvážný.“
„Neboj se.“
Proč sem přišli bohové?
Přišel Bůh bohů.
Saulův hněv už jistě pominul.
Saulův hněv ano.
Ale Boží hněv ne.
Jako tvůj meč učinil ženy bezdětnými,
tak bude tvá matka bezdětná na věky.
Bohu se nevysmívá.
Pane, kam teď jdeme?
Najít krále.
Může jeden kámen změnit běh dějin?
Ano, může.
Ale osud má svou cenu
a Davidův vzestup bude mou rodinu stát všechno.
Překlad titulků: Daniel Kallmunzer
Kreativní dohled Ludmila Vodičková