СЕРІАЛ NETFLIX
Ми вже їдемо. Сьогодні останній день.
-Як ти? -Сумую, але щасливий, що ми їдемо разом.
-Поцілуй мене. -Так.
-Ти був хорошим партнером у подорожі. -Тепер ми будемо партнерами в житті.
Я знайшла ковбоя.
-Так. -Як кажуть, бережіть коня…
-Катайтеся на мені. -Так.
Я розцінюю це як вагання.
Тож минулої ночі мені…
було сумно.
Це була емоційна ніч.
Просто ми не могли спілкуватися і…
Сьогодні вранці ми змогли обговорити те, що сталося, і…
краще зрозуміти все, й усвідомити, що це не було…
такою великою проблемою, як ми думали.
Я не дуже розуміла все, що було сказано.
Ми обговорили це вранці. Ми знову на коні.
Ми знову стали закоханими голубками.
Добре, що в нас був…
цей незначний конфлікт, бо ми побачили свою реакцію.
Звісно, у нас багато роботи, але ми знову на правильному шляху.
Чесно кажучи…
Чорт, так.
-Добре. -Тримай.
-Дякую, люба. -Це гарнанас, бо ти такий гарний.
-Привіт! -Привіт!
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
Сподіваємося, вам сподобався романтичний відпочинок.
-Так. -У мене запитання.
Як формуються фізичні зв'язки?
-Так. -Хто-небудь? Так?
Запитання моторошного дядька Ніка.
Так?
Коли я бачила тебе востаннє, Метте, ти задихався від кохання.
«Це моя дівчинка». Усе добре?
Повна прозорість.
Учора були невеликі труднощі.
Проблемка зі спілкуванням.
Але те, що ми прокинулися вранці й обговорили все,
а не втекли одне від одного…
визначили, чому ми закохалися, стало ключовим для подальших стосунків.
-Це по-справжньому. -Це зробило нас сильнішими.
Після минулої ночі я почуваюся ще більше закоханою.
Рада цій новій главі, новому рівню,
ви повернетесь із цим додому й житимете разом.
Як ви інтегруватимете свої життя? Кар'єру? Домівки?
Я точно погуглю «як бути нігерійцем».
-«Як бути нігерійцем для чайників». -Це книга?
І ще одне.
У нас є ваші телефони.
Господи.
Що це таке?
Ось вам подружня порада. Коли з вами розмовляють наречені…
-Відкладіть. -…підніміть очі.
Хто б казав.
У вас лише три тижні до весілля.
Чи скажете ви «так»
людині, у яку закохались і з якою заручилися наосліп?
Чи вирішите піти від неї назавжди?
Чи справді любов сліпа?
-Сподіваємося, ви доведете це. -Щасливої дороги!
-Щасти. -Дякуємо.
-Дякуємо.
Нарешті. Селфі.
Іди сюди. Я надсилаю всім фото.
Пані Ерендіро!
Привіт!
-Привіт! -Я хочу привітатися.
Я Бартіс. Я кохаю вашу доньку.
-Боже мій! -Привіт.
Боже мій. Думаю, сьогодні
я складу список, кому дзвонити першим, другим, третім.
Є цілий список людей. Напевно, весь мій список гостей.
Треба просто подзвонити й сказати: «Будь готовий, добре?»
У зв'язку із цим я впевнена, що ми дійдемо до вівтаря.
Ти пуерториканець?
Ні, наполовину чорний, наполовину білий. Але я трохи розмовляю іспанською.
Я трохи хвилююся через майбутнє,
бо зараз у нас неймовірна відпустка.
Це допомагає продовжувати закохуватися.
Щойно це все зникне, у реальному світі буде спад.
Це вже не казкова країна.
Ми житимемо звичайним життям.
Реальний світ — не казка. Ось чого я боюся.
Готовий почати це шоу? Великий тато.
Це був унікальний романтичний відпочинок.
-Ми повертаємося до реального світу. -Час іти.
Ти гарненька в цій камері.
-Це справді… -Макіяж творить дива.
-Готова? -Готова.
Бувай, Малібу!
ДАЛЛАС, ТЕХАС
Це буде буквально «мій дім — твій дім».
-Ми всі живемо разом. -Це до біса смішно.
Дім, милий дім.
Пахне домом.
-Гаразд! Я не проти. -Поглянь на цю круту стелю!
Мені вже подобається кухня.
Як тут мило.
-Наша перша домівка. -Перша домівка.
Це брудні речі? Знаєш, куди їх покласти?
-У кошик для білизни. -Справді?
-Тут чудово. -Як думаєш, що я збирався зробити?
У мене є пиво.
Любий, підніми свої речі.
Розслабся.
Якого розміру гардеробна… Поговоримо про гардеробні?
Моя вдвічі більша за цю.
-І вона повна. -Так.
-Гаразд. -Так.
-Гаразд. Ми… -Це все, що мені потрібно.
-Люба, я звільню для тебе шухляду. -Це моя секція.
Справді? Добре.
-Я знайду тобі місце. -Так?
-Я можу позбутися курток. Я можу… -Ти даєш мені один фут?
-Так. -Люба.
Ось як сильно я тебе люблю. Я дам тобі один фут.
-Застрибуй. -Ось так.
-Не зламай. -Що скажеш?
-Клас. -Застрибуй.
-Тут добре. -Добре.
У кожного свій шлях.
Моя мета — зачекати
й займатися сексом після шлюбу.
Думаю, спільне життя ускладнить усе.
Ми пережили відпустку, знаєте, і сексуальний Малібу.
Тож, звісно, щоденне спільне життя буде непростим.
Я не сидітиму тут,
кажучи…
що ми можемо все зіпсувати.
Мені подобається.
Я так хочу разом готувати вечерю,
ходити в наші улюблені ресторани. Тут стільки всього.
Ти готова піти зі мною за покупками?
У нігерійський продуктовий?
Так! Із задоволенням.
-Що ми купимо й зробимо? -Можу показати дещо.
-Воно гостре. Це єдина річ. -Гостре?
Вибач. Ти знаєш, з ким говориш?
Перепрошую.
Отже, моя мова називається йоруба.
-Можеш повторити? -Йоруба.
-Ось так. Молодець. -Це як аруба, але йоруба.
Є кілька ключових слів, які треба знати.
Тож, коли зустрічаєш нігерійця, ти просто кажеш
«баво ні».
Баво ні.
-Так. Це типу «Привіт». -Як балони.
Баво ні.
Якщо зустрінеш молодшого нігерійця,
кажеш «хау фа».
-Як англійське слово. -Хау фа.
Так. Хау фа. Як англійською.
-Хау фа? -Так.
Незалежно від племені тебе зрозуміють.
Але якщо побачиш мою маму, не кажи так.
-Треба сказати «баво ні»… -Бо вона не…
-Їй кажеш «баво ні». -Баво ні.
Так. Баво ні.
-Клас. -Легко, так?
-Можеш навчити мене всього. -Тобі треба багато чому навчитися.
У нас є килим.
Так! Це для тебе нове,
бо в тебе вдома немає таких речей.
Ні. Я хлопець.
Я нічого не знаю про розкіш.
Мені здається, тебе можна навчити.
Усе добре. Ти точно можеш мене навчити.
Гадаєш, ми тут ладнатимемо краще,
ніж…
під час відпочинку?
Сто відсотків.
Відпочинок був романтичним і чудовим.
-Але ми вперше були разом. -Згодна.
Тож нам треба було працювати над початковими питаннями.
Ми були на досить хиткому ґрунті,
але потім ми все налагодили, і, відчуваю, що зараз він міцніший.
Ми ніби думали про те, що буде, якщо ми втратимо одне одного,
але ми досі вибираємо одне одного. Ми житимемо разом і пройдемо через це.
Гадаю, усе буде добре.
-Гадаю, я дуже рада цій частині. -Ми… Я теж.
Ні, думаю, це… Думаю, буде здорово.
Ми з Коулом упоралися з останніми кількома днями.
Вечірка була складною.
У літаку в мене була можливість
сказати йому про свої почуття.
І я сказала, що якщо він не бачить весілля, нам треба розійтись.
І ми домовилися продовжувати.
Він казав: «Хочу одружитися з дівчиною з кімнат».
А я така: «Я дівчина з кімнат. Це я».
Просто пам'ятаю, чому ми погодилися заручитися наосліп.
Це чудове місце для повернення.
Тож я подзвонив рідним і…
Вони просто…
Я не знаю, як це сформулювати,
але вони просто не розуміють, що я роблю.
Вони такі: «Навіщо ти це робиш? Де Коул? Що ти з ним зробив?
Це безглуздя».
Вони просто… Вони не підтримують це.
-Паскудно, що вони не схвалюють це. -Дуже важко.
Я лише уявляю, як це було.
-Так. -Шкода це чути.
Це трохи розбиває мені серце.
-Розумієш? -Так.
Думаю, вони мене так люблять, що бояться,
що я роблю помилку.
-Тож звикай до волосся. -Гаразд.
Воно в моїй бороді, у моєму волоссі. Усюди.
Я сьогодні не шукала Ненсі.
-На тобі є Ненсі? -Ти линяєш, як собака, тож, так.
Так.
-Іноді я неохайна. -Я бачив валізи у відпустці.
Вони були всюди. Але нічого, я такий самий.
Але це щось нове. Ще не жив із дівчиною. Тільки із сусідами по кімнаті.
Це все нове для мене.
Ти нервуєш через те, що вперше живеш із жінкою?
-Не зовсім. -Так?
Знаю, що ти будеш терплячою і скажеш про проблеми.
Я не очікую проблем.
-Але ніколи не знаєш. -Так.
Знаєш, ти ніколи не жив із жінкою.
-І… -Правда.
Я тебе дечого навчу, і все буде добре.
Я в захваті, бо це може спрацювати й працює.
-Тоді це буде назавжди. -Так.
Біля вівтаря пролунає «так».
-Це чудово. Так! -Круто, так?
-Я рада. Цьомчик. -Так, мем.
Добре.
-Кіно? -Спальня?
Так. Мені це подобається.
-Це чудово. -Мені все подобається.
-Це королівський розмір. -Клас.
-Королівське ліжко для короля. -Лягаємо.
-Після довгого польоту. -Так.
-Боже. -Воно тверде. Це добре.
-Чому ти так далеко? -Вибач.
Якого біса ти робиш?
-Боже. Так добре. -Я можу звикнути до цього.
Так добре.
До весілля три тижні.
-Готова? -Так. Гадаю, я…
Гадаю ми відчуємо стрес, плануючи весілля за три тижні,
повернувшись у реальний світ, знайомлячись із родиною і друзями.
Це стрес. Ти побачиш Коллін у стресі.
-Я її не бачив. -Буде весело.
-Ти ще її не бачив. -Ні?
-Але вона просто… Вона тиха. -Так?
-Вона просто… -Як щодо весілля?
-Ти радієш? -Я дуже радію.
Я дуже хочу все спланувати.
-Придбати весільну сукню. -Так?
-Отже, так. -Буде весело, так?
Я знаю. Я така рада.
Отже, у наступні три тижні занурмось…
-Занурмось у реальність і… -Знаю.
Реальність стане останнім випробуванням.
-Але я рада. -Авжеж.
Так, я ні про що не шкодую.
Я хочу пройти це понад усе.
Мені подобається де ми і як ми тут опинилися.
Мені подобається.
19 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
-Готовий вставати? -Чорт, так.
Гаразд, підніми дупу.
Ось так.
Учора був недільний вечір у Далласі.
І вулиці кликали.
Але я не реагував на них, бо я заручений.
Я буду джентльменом, і не розкажу,
що саме сталося, але було чудово.
Це все, що я скажу.
Я клянусь, я не…
Гаразд.
Вона блимає.
Там є капсула?
Так.
Я погано спала. Мені просто важко в новому місці.
Нові звуки, нові запахи, нові сусіди.
Це так дивно.
Сусіди вчора були галасливими. Ти був галасливим.
Я про нічні дзвінки з Нігерії.
Я поставлю телефон у беззвучний режим.
Тож нічні дзвінки з Нігерії.
У нас із Нігерією різниця в часі складає сім годин.
Дехто просто не знає про концепцію «різниця в часі».
Я люблю тебе, але більше люблю свій сон.
Звісно.
Наступного разу я вийду.
-Щоб не будити тебе. -Кавоварка не працює.
Прокинувшись сьогодні з Ес-Кеєм, я вже почуваюсь утомленою.
У мене вже поганий ранок.
Ця кавоварка не працює. Я навіть не готую собі каву.
Мабуть, тому вона не працює.
Я, точно,
з дівчат, які замовляють каву в додатку й забирають її.
Тож вип'ємо кави, перш ніж я когось скривдила.
Ходімо по каву.
-Ходімо. -Гаразд.
-Це один із моїх останніх проєктів. -Гаразд.
Це для короткострокової оренди.
-Це один із п'яти об'єктів. Так. -Гаразд. Погляньмо.
-Гаразд. Увімкнімо світло. -Гаразд. Тут добре.
-Надворі спекотно. -Так.
Чорт!
-Здається, це дуже дорого. -Так.
Ти не влізла в борги? Не береш кредити?
Це все за свої гроші? Ого.
Ось кілька тисяч доларів, я куплю острів?
-Поки що це сто тисяч доларів. -Чорт забирай.
Придбання і ремонт.
Я фінансую його за рахунок інших будинків і своєї роботи.
Я заздрю.
Ти можеш робити те, що хочеш, щодня.
Так.
Чорт. Розсувні двері.
Так. Це моя улюблена ванна.
Скільки коштує оренда цього будинку?
Шість–дев'ять штук.
На місяць?
-Так. -Чорт.
То тут ніхто не живе? Очевидно.
Тут ніхто не живе.
Але мій бізнес-партнер, якщо він ще працює над проєктом,
залишається тут.
Твій колишній? Це ваше майно з колишнім?
Так. Це наша спільна власність.
У нас лише два спільні об'єкти.
-У тебе з ним ще є інший об'єкт? -Так.
Так.
-Цікаво. -Так.
У кімнатах було: «Він колишній. Він мій рієлтор».
Гаразд, круто. Нічого.
Тепер ми дивимося цей об'єкт, а я не знав про його участь.
Схоже, від мене це приховали.
Колишній Ненсі бере активнішу участь у її бізнесі, ніж я думав.
Мені цікаво, як твій бізнес-партнер і Airbnb…
У кімнатах я думав, що це…
-Він є, але він… -Він рієлтор.
Ти казала, що він рієлтор.
Сьогодні я дізнався, що це один будинок й іпотека.
У тебе є власний об'єкт, але він до нього причетний.
-Тож мені треба все знати. -Так.
Ти казала, що жила з колишнім, а потім переїхала,
але у вас досі є іпотека з ним.
Так. Бо він запропонував мені будинок. Я сказала: «Я не хочу цей будинок».
Він погодився залишити його й одразу сказав, що все ділимо навпіл.
Тоді ми почали говорити про банківські рахунки.
Щоб вони були 50 на 50. Усі будинки.
Але той будинок…
-Іпотека на нього. -На нас.
Вас обох.
Ти досі платиш за іпотеку?
-Ні. Він платить. -Він?
Гаразд. Але ти отримуєш прибуток від…
-Ні. Він. -…орендарів.
-Він усе отримує? -Так.
-То ти просто утримуєш це? -Правильно.
Тож якщо він припинить платити й скаже, що з нього досить,
це буде на тобі?
Так.
Ти йому довіряєш?
Так. Довіряю.
Я використовую кошти так: я купую наступний об'єкт,
якщо знаю, що в мене є заощадження на шість місяців, щоб покрити всі платежі.
Моя мета — мати стільки об'єктів протягом наступних п'яти-десяти років,
які зможуть покрити всі мої витрати на життя і мою сім'ю.
Коли ми одружимося, мої гроші будуть твоїми.
Я так це бачу. Це наші спільні гроші.
Наступну нерухомість я куплю з чоловіком.
Ось як я уявляла це…
Ми з чоловіком заробляємо 200 000.
Ми заробляємо 300 000.
Знаєш, у тебе є бонус, у нас є бонус.
Завдяки цій розмові я зрозумів, що, чорт забирай,
ми заробляємо 200 000 доларів.
-Так. -Чорт забирай.
Я на шість років молодший і лише почав кар'єру,
у мене немає зайвих трьох тисяч доларів, щоб виписати чек.
А в неї є. Вона купила будинок за 120 000 $. Це божевілля.
Я хотів би бути частиною цього й разом досягнути фінансового успіху.
Гаразд.
Ходімо звідси.
Привіт, хлопчики! Привіт.
Привіт!
-Це місце шикарне. -О так. Отже, це мій дім.
-Журнальний столик кращий, ніж у мене. -Так? Мій маленький балкончик.
-Він класний. -Так?
Отже, коли ми одружимося, ти переїдеш до цієї будівлі.
Я вже дізнавався про житло тут.
-Уже? -Тут немає квартир із двома спальнями.
-Є. -Принаймні онлайн.
Так, але вона нам не потрібна якийсь час. Не обов'язково зараз.
Мова йде про фінанси, ось чому я шукав.
Звісно, мені не треба пентхаус.
Добре?
У мене є студентські позики — десь 32 000.
У мене не дуже багато рахунків.
Лише рахунки за онлайнові покупки.
Я хочу, щоб завжди було комфортно, гарні вечері, подорожі…
-І таке інше. -Так.
Я не хочу хвилюватися про гроші.
Це великий…
-Це мій великий страх. -Так.
-Я зростав, не знаючи… -Так.
Ми б не їли, якби не бабуся і дідусь.
-Справді? -Так.
Тож я збирав гроші на житло.
Ти почав збирати?
Трохи.
Я бачу, як ми шукаємо будинок за рік.
-Гаразд. -Це реалістично?
-Думаю, так. -Думаю, так.
У нас будуть діти й усе таке.
Я хочу бути мамою-домогосподаркою.
-Тож… -Гаразд.
Я хочу укласти шлюбний контракт.
У тебе явно більше грошей, ніж у мене.
-Це здається очевидним. -Не знаю.
Хочеш написати це. Пиши все, що треба, у контракті. Я підпишу.
-Так? -Так.
-Що написано у твоєму контракті? -Ти маєш кохати мене.
-І все? -Так.
Моя робота — не моє життя. Я хочу бути тренером своїх дітей.
Я хочу бути їхнім тренером.
Навіть якщо це лакрос, у якому я не розбираюсь.
-Я навчусь. -Так.
Ось про що я. Я хочу брати участь у їхньому житті.
У всьому. У сімейних обідах, про які ми говорили.
Ми завжди сидимо сім'єю, незалежно від того чи ми говоримо.
-Але ми сідаємо за стіл усією сім'єю. -Так.
Освіта для мене — це єдине, що є абсолютним.
Так. Ти точно нічого не отримаєш.
У тебе заберуть речі, якщо провалиш заняття.
-О так. -Я в це не вірю.
Я не вірю в тайм-аут.
Ми ніколи не заберемо їхні двері.
-Ти згодна? -Це дивно, ні.
Дивно. Це дуже дивно.
-Я певна… -Це до біса дивно.
Скажи це татові під час зустрічі.
-У тебе забирали двері? -Багато разів.
-Справді? -Я місяцями був без дверей у кімнаті.
-Це дуже дивно. -Попереду ще будуть дивні речі.
Я зараз обкакаюсь.
Розслабся, будь ласка. Пам'ятаєш, ти казала мені глибоко дихати?
Ми впораємося.
Я не зустрічалася з чиєюсь мамою після…
Різдва 2018 року.
Вони тут.
-Привіт, мамо. -Привіт!
Привіт, мамо.
Привіт!
-Привіт! -Привіт. Як справи?
Привіт, дуже приємно.
-Привіт, Рейвен. -Привіт.
Я Рейвен. Рада знайомству.
Дякую.
Я дуже хвилювалася
через те, як ми з його мамою ладнатимемо.
Він їсть буквально нігерійську їжу
або нездорову їжу.
Він їсть снеки.
-Так, снеки. -Я їм здорову їжу.
-Відколи ти з'явилася в моєму житті. -Трохи.
Я їм здоровішу їжу. Звісно, я їм овочі.
-Так. -Так.
Ви готові? Ви голодні?
-Бро, дуже. -Гаразд, почнімо.
Знаєш, ти завжди голодний.
Стосунки зі свекрухою важливі.
Мама багато для нього значить.
Тож я хочу їй сподобатися. Я так хвилююся.
Ефо ріро?
Виходить.
-Гарно пахне? -Так, гарно пахне.
Гарно пахне.
Почнемо переносити?
Гаразд. Бери круглий шматок
і шпинат.
-І їж. -Ідеально.
То ти просто ковтаєш?
Ти не жуєш їжу?
Не цю.
-Можеш жувати або ковтати. -Можеш проковтнути.
Можна виделкою чи ні?
-Бери виделку, якщо хочеш. -Добре.
Ну як?
Смачно. Воно справді гостре.
Мені подобається.
Можна запитати?
Чому ти вибрала Ес-Кея?
Чому я вибрала Ес-Кея? Гарне запитання.
По-перше, ми завжди сміємося,
бо спочатку він був таким консервативним.
-Він такий. -Так.
Він був таким занудою.
Але потім поступово
все покращувалося з кожним разом.
У нас було більше спільного.
У нас були однакові цілі й погляди щодо сімейного життя.
-Це добре. -У нас обох був схожий спосіб життя.
-Ми дуже мотивовані. -Добре.
Мені подобалося, що під час кожної зустрічі в кімнатах
я завжди дізнавалася щось нове про нього.
-Розумієте? -Ес-Кей такий.
Справді?
-Як твої батьки до цього ставляться? -Мої батьки?
Вони…
не приїдуть на весілля.
Ясно.
-Мене це влаштовує. -Гаразд.
Вони трохи скептично налаштовані.
-Це… -Це всіх стосується.
Дивний спосіб зустрітися з нареченим, так?
-Так. -Це дивний спосіб.
Ми перші це визнаємо.
Але вони так почуваються.
-Тож… -Коли я почула про це…
Що ви подумали?
Я була така рада.
Справді?
Мамо, на весіллі ми намагаємося об'єднати
нігерійську й американську культури.
Тож я вдягну агбаду.
-Справді? Добре. -Так.
Вона вдягне весільну сукню,
тюрбан і все таке. Ми намагаємося змішати традиції.
Нігерійська їжа. Нігерійський діджей.
-Ого. -Так.
Бро…
Це так добре.
Так.
Особливо, що стосується нігерійської їжі та іншого.
Культура. Ми не відкидаємо культуру.
-Це добре. -Я так не можу.
Рейвен найбільше хвилюється,
чи її приймуть у нігерійську спільноту.
Я хочу, щоб ти розповіла їй
наскільки доброзичливою є наша культура й…
Ми радо тебе вітаємо. Знаєш що?
Ми всі однакові.
Тільки колір відрізняється.
Розумієш?
-Згодна. Так. -Добре.
Заспокойся.
-Ми тебе приймаємо. -Так.
Нема чого боятися.
Я дуже рада за них.
Я побачила їх разом, їхню гру. Вона мені подобається.
Мене турбують лише батьки.
Бо ми, нігерійці,
дуже турбуємося про батьків.
Вони мають бути присутніми того дня.
Це те, що мене хвилює.
16 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
Ми на місці.
-Будинок ось тут, так? -Цей. Так, це машина Папучо.
-Це Стіва? -Так.
Сьогодні мій наречений Бартіс
зустрічається з мамою і татом.
Спочатку Бартіс познайомиться з моїм батьком і братами.
Потім побачимося з мамою по обіді,
бо вони розлучені.
Я хочу, щоб моя сім'я почувалася гордою, спокійною.
Я хочу, щоб вони відчули, що я приймаю правильне рішення.
Ти п'єш пиво, так?
-Я готовий випити кілька. -Гаразд.
Найгірше, що може статися —
вони не схвалять наші заручини,
а мої брати поб'ють Бартіса, бо він скаже щось таке,
що спровокує їх, а потім…
А потім почнеться бійка. Тобто…
Жартую, але ні.
-Привіт. -Привіт!
-Привіт. -Привіт.
Привіт.
-Як справи? -Ну.
-Я знаю, це Стів, так? -Так.
-Я Бартіс. Радий знайомству. -Я теж.
-Я Бартіс. -Привіт, як справи? Я Хосе.
Радий знайомству, сер.
-Дякую. Ми були у відпустці. -Папучо?
Привіт, Папі.
Радий знайомству.
-Ім'я? -Бартіс.
-Це так захопливо. -Це Бартіс.
У мене до тебе багато питань, Бартісе.
Так? Ти готовий?
Бачу, ти відкриваєш. Дозволь мені.
Вино витягує правду з кожного.
Так.
Будь ласка, сини, можете…
Вивести Бартіса?
-Можемо. -Будь чемним!
Той, кого я шукав.
-Так? -Ти старший чи молодший за Ненсі?
-Я молодший, але я старший за тебе. -Гаразд. У мене…
Ти як молодший брат.
Я знаю, що ти більший за мене й усе таке, але…
Я маю дізнатися більше про тебе.
Щоб я не відчував, що розмовляю з дитиною.
У мене друга кар'єра.
У мене є ліцензія бухгалтера.
Добре.
Зараз я займаюся фінансовим аналізом.
Що стосується шлюбу, з усіх людей, у яких ти міг закохатися,
ти закохався в мою сестру.
Що змушує тебе думати, що вона твоя єдина?
Я просто спатиму щасливо, й прокидатимуся щасливим.
Усе просто.
Я відчуваю, що буду щасливим ще довго.
Сподіваюся, завжди. З твоєю сестрою Ненсі.
Ось чому я освідчився.
Це те, що я бачив у кімнатах і бачу тут.
Те, як ти пояснюєш свої почуття,
звучить прісно.
Я не бачу нічого особливого.
Мені шкода це казати,
але вона відкрита й доброзичлива, вона витягує з усіх найкраще. Тож…
Те, що вона витягує це з мене…
Вона витягує це з усіх. Вона не мудачка.
Але я ні з ким не ділюся цим. Я емоційно недоступний.
Я ще не казав дівчині, що вона мені небайдужа, як це було з Ненсі.
Я пізнав твою сестру краще, ніж будь-яку іншу дівчину у світі.
Отже, ти кажеш, що якби моя сестра набрала 180 кг, ти б усе одно її кохав.
-Якби вона набрала 180 кг? -Так.
Ти б кохав її?
Не скажу, що фізичний потяг нічого не значить.
Фізичний потяг…
Я дбаю про своє тіло й сподіваюсь, дружина
теж дбатиме про своє.
-Якщо вона набере… -Моя сестра?
Так. Я ще не сказав їй «так», але я збираюся це зробити.
Вона буде моєю дружиною. Якщо вона набере 180 кг,
я сподіваюсь, вона послухає, коли я скажу:
«Сядьмо на дієту». До того як дійде до 180 кг.
У нас усе одно буде емоційне кохання, яке виникло в кімнатах.
Я скажу, що мене не приваблює дівчина вагою 180 кг.
І розмови, які були в нас із Ненсі
в кімнатах і в реальному світі,
показали, що ми можемо впоратись із цим і це не буде проблемою.
Це добре.
Ніщо з того, що я говорю не допоможе вам зрозуміти,
через що ми пройшли, бо це унікальний досвід.
Зараз знайомство з тобою викликає сумніви, знаєш,
бо я не знаю тебе таким, яким знає вона.
Але я з нетерпінням чекаю
нових починань.
Якщо моя сестра погодиться, я не можу…
Я не схилюсь над тобою і не скажу «гаразд».
Але, знаєш, я розберусь із цим, ми гулятимемо й розслаблятимемось і…
Я б так само робив із сестрою.
Я ціную щирість. Мабуть, ти такий самий.
Так, гадаю Стів і Хесус…
Вони захищають свою сестру, єдину сестру. Але я відчув,
що починаю їм подобатись. Я хочу зустрітися з її мамою.
ДІМ МАМИ НЕНСІ
ВІТАЄМО
-Вітаю в Акапулько. -Привіт!
-Привіт!
Привіт!
-Привіт, мамо. -Привіт, я Бартіс.
Ненсі як дитина в сім'ї. У них одна донька.
Боже мій.
Зацініть обручку.
Так!
-Скільки тут каратів? -Багато.
Я сподіваюся, що мама Ненсі побачить, що Ненсі щаслива зі мною,
а я щасливий із нею. Сподіваюся сподобатися їй.
-Отже, це Бартіс. -Привіт!
-Мій наречений. -З «Б», Бартіс.
-Бартіс. -Маркус.
-Ні, Бартіс. -Бартіс.
-Беніто. -Майже.
Можемо залишити це. Піде.
То як вам бути зарученими?
-Божевільно. Захопливо. -Так.
-Весело.
Що ти думаєш про Ненсі?
Я кохаю Ненсі. Тож я розповім вам цілу історію.
-Це було моє друге чи третє побачення. -Так.
Я ввійшов і сказав: «Привіт. Як справи?»
Вона нічого не сказала. Вона просто сміялась.
Це було значно голосніше. Я закохався в цей сміх.
Але я думаю ми шукали одне й те саме,
ми обоє сказали, що шукаємо найкращого друга,
і вона стала такою.
Через дев'ять днів я освідчився, і вона одразу погодилася.
Я закричала: «Так!» Здається, я впала на землю.
Я танцювала й сказала: «Можна щось сказати?»
-А потім ти відключився. -Я не знав, що ти сказала.
Які в тебе плани щодо моєї доньки?
Яка твоя мета?
Що ти можеш їй запропонувати? Які в тебе плани щодо неї?
Мій план — це дивовижне життя. Я хочу, щоб усе працювало.
Ти зможеш забезпечити її та подбати про неї фінансово й…
У тебе багато боргів?
-Кредитки? -У мене студентський борг за коледж.
Я закінчив коледж у 2018 році. Я отримав диплом магістра.
У мене ще 12 000 там, а ще мені залишилося заплатити 2000 за машину.
-Менше ніж 15 000, про які ми говорили. -Так.
Ми не любимо віддавати гроші на відсотки чи штрафи.
Якщо в нас немає грошей, ми не купуємо це. Ми не віддамо гроші на машину,
і це добре.
Я підтримую ваше рішення, але знайте, що шлюб — це не жарт.
Шлюб — це назавжди.
-Розумієш? -Так.
Я можу розповісти про свій досвід.
У мене власний бізнес. Я займаюся заставами.
І роблю це вже понад 15 років.
Я бачу людей наскрізь. Я спостерігаю за тобою.
-Я спостерігаю. -Добре.
Бо я бачу по твоїх очах, чи ти брешеш чи видаєш себе за когось іншого.
-Гаразд. -Вона працює зі злочинцями.
-Гаразд? -Приємно знати.
-Але це серйозно. -Більше з вами не розмовляю.
Я навчила її битися,
бо вона не вміла цього.
Я сказала: «Так. Ти навчишся битися».
Якщо в її шлюбі будуть проблеми, я завжди буду поруч.
Якщо тобі потрібен захист чи щось, знай це.
Я не хочу тебе лякати, але я така. Я хороша.
Я дуже турботлива, любляча,
але краще не злити мене.
Ось.
-Дякую, що прибрали поштову скриньку. -Зробімо це.
Я знову забруднив праву руку. Мені треба буде потиснути руку.
У мене є антисептик для рук.
Я хочу справити гарне враження на сім'ю Занаб,
бо моя сім'я мене не підтримує.
Якщо сім'я Занаб не схвалить мене,
буде паскудно. Буде погано,
бо це вплине на наші стосунки.
-Привіт. -Привіт!
-Привіт. -Привіт! Боже мій.
Привіт, мамо.
-Радий знайомству. -Я Коул.
-Раян. -Радий знайомству.
Я приніс вам квіти. Вони трохи банальні, але…
Дякую. Вони трохи банальні.
Моя мачуха… Я ніколи не називаю її мачухою.
Вона мене виростила.
Вона була моїм опікуном із 13 років, коли помер мій батько.
Я сильно люблю свою родину.
Вони мене захищають,
що б я не робила, і я дуже їх за це люблю.
Покажи обручку.
-Поглянь. -Дуже гарна.
Що ви подумали, коли Зей сказала, що зробить це?
Треба стати таким уразливим, щоб пройти це. Тобто…
Ми обоє говорили, що відкрилися більше, ніж будь-коли.
Так.
За вас постійно молилися.
Дякую.
Я б ніколи не освідчився, якби ми не були однієї віри.
Так.
Я спитала в нього, коли він одружився…
«Ти бачиш цю жінку королевою?»
Бачиш її своєю королевою?
Так, звичайно.
Я знаю, що люблю Зей, бо коли ми сваримося,
мені ніколи не спадає на думку піти геть.
Я завжди думаю: «Чому я досі кохаю тебе під час цього конфлікту?»
Якщо ми можемо будь-що обговорити, з неї буде хороша королева чи дружина.
Спілкування — найважливіше в шлюбі.
Так.
Ти чекаєш зустрічі з його батьками?
-Коуле? -Так… Це в роботі.
-Гаразд. -Тож…
Мої батьки не в захваті від того, як ми познайомилися.
Вони трохи засмучені. Зустрівши Зей, вони полюблять її.
Занаб не можна не любити. Але вони більше засмучені через мене.
Вони цього не очікували.
-Що ж, сподіваюся, вони прийдуть. -Дякую.
-І ми зустрінемося. -Так.
Ми досі сподіваємося на це. Знаєш?
Але ми не змусимо їх, якщо вони цього не хочуть.
Так. Це лише питання…
Це має статися, якщо так судилося, і тільки ви двоє це знаєте.
Так.
Тож, Коуле, хочеш вийти на вулицю
і познайомитися ближче?
-Зробімо це. -Ходімо.
-Добре. -Гаразд.
Розкажи мені більше про своїх батьків,
про їхню віру.
Мамин батько був баптистським проповідником.
Це заклало основу її світогляду.
Вони не раді, що ми із Зей уже живемо разом.
-Так. -Розумієте?
Також є різні дрібниці, які змушують їх
сумніватися в мені.
Я б збрехав,
сказавши, що це не впливає на наші стосунки, бо це не так.
Я казав це Зей.
Я ніколи не уявляв, що одружусь без своїх батьків.
Так. Якщо поглянути на це з точки зору Занаб,
гадаю, вона думає: «Що я зробила? Чому я їм не подобаюся?
Бо моя шкіра іншого кольору».
-Ні. -Справа не в цьому.
Знаєш? А вона ще навіть не бачила їх.
-Але саме це вона й думає. -Так.
І вона піде цим шляхом.
-Так. -Ти ж знаєш, що я її мачуха.
-Так. -Її батьки померли.
Я знаю її з восьми років. Гаразд?
Якось вона прийшла додому в сльозах і розмазаною тушшю,
я запитала: «Що сталося? Що відбувається?»
Вона заходить, кидає речі
та каже: «Я щойно зрозуміла, що була з тобою довше, ніж із мамою».
Хоча вона цінувала родину, яка була поруч,
у неї завжди була порожнеча в серці,
і, гадаю, вона хоче, щоб ти заповнив її
разом із родиною.
-Думаю, саме тому це… -Гаразд.
Тепер набагато зрозуміліше, бо вона сказала,
що це для неї одна з найважливіших речей. Їй подобалося, що я так люблю свою сім'ю.
-Вона хоче бути її частиною. -Так.
У мене, мабуть, найбільш…
Родина прийме її, буде щедрою і люблячою до неї.
-Щойно ми це пройдемо. -Коли вони подолають засмучення.
-Так. -Точно.
Тому я і кажу: «Вона полюбить мою сім'ю».
Мені треба пережити цю перешкоду: «Коуле, що ти робиш?»
Наше кохання справжнє, я б не говорив із вами тут,
якби не кохав вашу доньку.
-Небесний Отче, благослови його. -Так.
Дай йому сміливість і силу, щоб пережити наступні кілька тижнів.
Захисти їхні серця та їхні почуття.
-В ім'я Ісуса Христа. Амінь. -Амінь.
КВАРТИРА ЕС-КЕЯ
Вітаю вдома.
Гаразд. Тут гарно.
Це малюк Ес-Кей.
Я бачу.
ДОСЯГАЙ НОВИХ ВИСОТ
Що це?
Це декор. Це з Нігерії.
Традиційна річ. Використовується для благословення.
-Щоб виганяти духів? Демонів? -Щось таке.
Ну, не демонів. Але…
Виженемо все звідси.
Мило, що він намагався використати декор.
Я також подумала: «Ес-Кей справді любить оксамит».
Це дуже дивно.
Присягаюся, щодня він носить оксамит.
У нього оксамитове ліжко. У нього оксамитовий диван.
Оксамитові барні стільці. Я така: «Боже мій».
Він забуде про оксамит, коли почує мої слова.
-Моя оренда закінчується у вересні. -Ясно.
Але я встигну переїхати в коледж і все таке.
Тож переїзд у коледж буде в серпні.
Круто. Так.
Я рада за тебе.
За мене чи за нас?
Так, гадаю, я б, мабуть, зберегла своє житло, свою квартиру.
Мені подобається жити поруч із торговим центром.
-Плюс це близько від роботи. -Так, дуже близько.
Добре.
-Це полегшує моє життя. -Гаразд.
Я… Знаєш, я не надто люблю їздити на роботу.
Жодних причин зберігати цю квартиру.
Тож ти збережеш свою.
-Так. -І ми їздитимемо туди-сюди?
Я вдячний за те,
що отримав повну стипендію на навчання. Тож студентських боргів не буде.
Але мені доведеться скоротити витрати й жити як студенту.
Скажу так, я пишаюся тобою
через твоє навчання та інше, але…
Я точно не хочу, щоб якість мого життя страждала.
Це, мабуть, звучить дуже погано,
якщо ти безнадійно закоханий, то не має значення, як ти живеш.
Але мені здається, що я важко працюю, щоб…
бути незалежною і жити так, як я хочу, і подорожувати,
гарно обідати. Я не витрачаю дуже багато грошей.
Гаразд, перефразую. Це відносно.
Так. Я постійно ходжу в екомагазин. Я не дивлюся на ціну.
Салон манікюру.
Волосся. Моє волосся коштує десь 500 доларів.
Догляд за обличчям, масаж, мануальний терапевт, тренування…
Мною бути дорого,
але я сподіваюся, що якість життя не постраждає.
Чи хочу я традиційну казку?
Ми одружимося, купимо будинок, заведемо дитину, розділимо фінанси?
Так, це ідеально для мене.
Але нічого не вийде
протягом двох чи трьох років, бо Ес-Кей не працюватиме.
Він навчатиметься повний день у Каліфорнії,
де життя значно дорожче, ніж у Далласі, штат Техас.
Я знаю, що Ес-Кей буде
фінансово незалежним, наскільки це можливо,
але тепер у мене буде двоє людей з одним доходом.
Я не прошу про щось божевільне, але я точно прагнула
покращити свій стиль життя після весілля.
У тому, що стосується мене, я не проти, розумієш,
подбати про, знаєш,
рахунки, які ми вирішимо розділити.
Мене влаштовує, що я дбатиму про все, що мені треба
для навчання. Я хочу зробити це, знаєш,
без зусиль із твого боку, наскільки це можливо.
Якщо ми одружимось,
я думаю, що навіть якщо ти не житимеш у Далласі,
ми повинні обоє платити мою оренду тут.
Думаю, це справедливо.
Найбільше мене хвилює те,
що Рейвен не йде на компроміс, коли мова йде про певні речі.
У кімнатах я був відвертий:
«Агов, я піду в коледж. Можливо, усе не так мило й вишукано.
У мене є фінансова подушка, але не очікуй,
що я зможу забезпечувати
чи підтримувати всіма способами, які будуть доступні мені після випуску».
Я знаю, що просити когось відмовитися від мрій заради мрій іншого —
це серйозне прохання.
Але я готовий зробити все,
щоб їй було комфортно.
Але мені треба, щоб вона пішла на компроміс. Думаю, це справедливо.
15 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
-Я спробувала твій спосіб прання. -Який у мене спосіб?
Я просто кинула їх у пральну машину.
Єдина проблема…
зі шкарпетками.
Якщо вони збиті в купу…
-Ти просто… -Я їх розділила.
-Гаразд. Я кидаю їх туди. -Як вони відперуться?
Вони занурені у воду. Вони перуться.
-Не думаю, що це так працює. -Це працює для мене.
Мама змушувала тебе робити хатню роботу? Тобі за це платили?
Не платили.
Єдине, що ми справді робили — підмітали, мили підлогу, виносили сміття.
Як ти ставишся до того, що коли в нас будуть діти, ми наймемо няню?
Було б класно.
-Добре. -Було б класно.
-Бо ми обоє зайняті. -Так.
-Ти думаєш так само? -Звісно. Так.
Я допоможу тобі скласти.
У тебе такий маленький одяг.
-Не дуже маленький. -Він мініатюрний. Не можу його скласти.
Так.
-Отже, діти… -Так.
Які в тебе…
-Часові рамки? -Так.
Так, гарне питання. Два–чотири роки — це мінімум.
А після цього може бути будь-який час. Але твої часові рамки можуть відрізнятися.
Мені також треба враховувати
той факт, що мені 31, і що старший ти стаєш, то вищий ризик.
Жінки, які чекають до 37, 38 чи навіть 36 років,
народжують дітей із вадами.
Мама народила мене в 36, і все було добре.
Я не знав про таку проблему, доки ти не сказала. Але…
Слава богу, що в неї все було добре в 36.
Але що б ти зробив, якби дізнався,
що в дитини вроджений дефект і можна перервати вагітність?
-Ти б залишив дитину? -Чорт, звісно б залишив.
-Я б не міг…Чорт, ні. -Так.
Це міг би бути хлопчик чи дівчинка. Трансгендер чи будь-хто.
Я просто хочу любити цю дитину.
Три ноги, що б там не було, це моя… наша дитина.
Думаю, для мене це інакше. Я стільки бачила у своїй галузі.
Це було так емоційно виснажливо
й так сумно, що я б плакала майже щодня.
У багатьох випадках, навіть із синдромом Дауна,
є багато ускладнень,
медичних та освітніх труднощів.
Я бачу, наскільки це травматично для сім'ї.
Якби я знала, що я можу…
спробувати ще раз і сподіватися, що вдруге буде краще,
я б зробила це, буду відвертою.
-Справді? -Так.
Я б ніколи… Я б цього не зробив. Знаючи, що ми намагаємося завести дитину,
просто скасувати цю місію, бо в неї будуть проблеми
й у нас будуть проблеми.
Я достатньо сильний, щоб упоратися з будь-якими випробуваннями.
І я ніколи не збіг би так усе перервати.
-Так. -Це до біса важко.
-Я б не зміг цього зробити. -Так.
Звісно, це не просто моє рішення. Я дуже розсудлива людина.
Так, але всі ці питання про аборти. Я б не міг… Ні. Так.
Як щодо незапланованої вагітності?
Тобто… Моя позиція із цього приводу,
якщо це не заплановано, а ти молодий і вчишся,
можна зробити поблажку.
-Так. -Так?
Якщо ти
фінансово не готовий, так?
Якщо сім'я не зможе подбати про дитину, і це буде жахлива ситуація,
тоді я думаю, і ти молодий…
У тебе є одна поблажка. Але це не можна повторювати.
Я був молодий, тупий, що завгодно. Гадаю, можна… У тебе одна поблажка.
Якби я був батьком, я б сказав своїй дитині: «Слухай.
Ми зробимо це один раз. Більше не облажайся».
Це цікаво. Не думаю, що можна називати цифру й казати:
«Один раз облажатися».
-Я думаю… -Я не думаю, що це…
А якщо другий раз тебе зґвалтують?
Чорт, це зовсім інша історія.
А втретє ти займаєшся сексом із тим,
хто зробив дірку в презервативі, щоб посіяти своє сім'я?
Не знаю.
Ці два сценарії мають сенс.
Це вже не просто не заплановано. Це травматична подія.
Тут немає кількості, але якщо це просто не заплановано.
-Типу: «У мене був секс, і я вагітна». -Так.
Гадаю, після одного разу ти маєш засвоїти урок.
А як щодо екстреної контрацепції? Як тобі це?
Це, здається, дещо інше. Екстрена контрацепція — це…
Я купував її. Це точно.
І це… Не думаю, що це можна порівняти з абортом,
де життя вже є, а ти перериваєш його.
Думаю, це типу «Агов». У певну мить.
Я купував екстрену контрацепцію і використовував кондом, бо я параноїк.
-Так. -Це радше параноя.
Розумієш?
Так.
-Чому? -Я не можу розпоряджатися чужим тілом.
Якщо хочеш зробити аборт з якоїсь причини, зроби його.
Розумієш?
Це так глибоко.
У дитинстві
мені б хотілося, щоб батькам було зручніше
розмовляти про секс й говорити про те, що це таке,
бо, на їхню думку, це було щось загадкове.
Я б, напевно, не займалася сексом, так рано,
якби знала… Якби в мене була інформація.
Ми із сім'єю ніколи не говорили про секс.
Зі сім'єю? Справді?
Ніколи.
-Звідки ти дізнався? -Зі школи.
-Зі школи? -Проби й помилки.
-Ти думаєш: «Вставляю сюди». -Туди чи туди?
-Боже. Це так смішно. -Так.
Я ціную, що ти відкритий для такої розмови,
ділишся своїми думками й дозволяєш мені
висловити свої, навіть якщо вони незручні.
Дякую, що вислухав.
Частина цього проєкту — відкрити своє серце й відкрити розум.
Бартіс хоче дізнатися або щонайменше зрозуміти
мої переконання.
Право на аборт має бути за людиною,
яка потрапила в цю ситуацію, що б вона не вирішила.
І я сподіваюся, що в майбутньому
він розмовлятиме про це з донькою.
Його серце, його розум відкриті.
Я відчуваю, що прийняла правильне рішення.
Я стільки всього навчився. Я не знав про таке.
Дякую, що тобі було зручно ділитися зі мною.
Це основа всіх наших стосунків.
-Так. -Зручність. Тож…
-Дякую, що допоміг скласти білизну. -Прошу.
Дякую.
ДІМ БАТЬКА АЛЕКСИ
Усе гаразд?
Так.
Сьогодні ми знайомимося з моєю родиною.
Я дуже схвильована.
Я схвильований. Я нервую.
-Чому ти нервуєш? -Це перша зустріч з усіма.
Просто будь собою. Вони полюблять тебе, як і я.
Це божевільна команда.
Якщо ти звик до мене, то це я в 100-кратному розмірі.
-Боже мій. -Добре.
-Привіт, родино. -Привіт.
-Ти прекрасна.
Дякую.
-Бреннон. -Морган.
Рада знайомству.
Радий знайомству. Я Бреннон.
-Я теж. -Заходьте.
-У вас чудовий дім. -Дякуємо. Заходь.
Привіт!
-Дуже дякую. -Привіт, люба.
Поглянь, хочеш побачити…
Хочеш побачити? Я вийду заміж за нього.
Я Бреннон.
Вона така: «Може, ні».
-Заходьте. -Привіт усім. Це Бреннон.
Привіт, Бренноне.
-Привіт. -Хочеш щось випити?
-Хочеш пиво, горілку? -Так.
-Що є. -Вибирай.
-Текіла? -Це тест.
Якщо скажеш «ні», двері там.
Тато казав мені, ніколи не відмовлятися від напоїв. Тож…
-Любий, де ми сядемо. -Ось тут.
-Підійде? -Стільці для допитів.
Розкажи щось про себе.
Мене звати Бреннон. Мені недавно виповнилося 31.
-Сьогодні? -Недавно.
-З днем народження. -Дякую.
-Лехайм. -Мазел, мазел.
-Лехайм означає «будьмо». -Ви так кажете «будьмо»?
Сподіваюся, ви не зненавидите мене до кінця вечора. Тож…
-Що викликало зв'язок між вами? -Просто все.
Ми багато часу говорили про сім'ю, про повагу.
У нас однакове почуття гумору.
У неї такий собі альфа-менталітет.
Вона не боїться сказати, що думає.
Вона дуже харизматична. Вона зовні сувора,
але дбає про людей.
Вона дуже хороша людина. Я відчуваю, що дуже закоханий у неї.
Мені так комфортно.
Я відчуваю себе в безпеці поруч із ним.
Я спитала, чи любить він готувати.
Він сказав: «Так». Я запитала: «Що ти любиш?»
Він сказав, що шакшуку.
-Ти це сказав? -Так.
-Так, сер. -Я така: «Що?»
-Ніколи б не подумала, дивлячись на тебе. -Я казав, що люблю їжу.
Я скуштував тут усе.
Я їй сказав у перший день, що люблю їжу.
Я дуже люблю їжу.
Добре, я перефразую.
-Це мене здивувало. -Я люблю їжу.
Найкращий спосіб дізнатися про культуру — через їжу.
У вас є якісь занепокоєння
через різні культури, релігію…
Християни проти євреїв, ізраїльтяни?
Культура й спадщина важливі,
і тому я запитав її, чи мені потрібні уроки,
бо я нічого не знаю про юдаїзм чи ізраїльську культуру.
Ми вважаємо себе більше ізраїльтянами, ніж євреями.
Ми — ізраїльська культура.
-Євреї — це релігія. -Так, сер.
Ми дуже відкриті щодо своїх почуттів. Жодних фільтрів.
У нас із сім'єю теж немає фільтрів.
Зробиш мені випити?
Ми говоримо дуже відверто.
Скільки в тебе було дівчат?
Серйозно. З якими ти думав про весілля?
-Ні, сер. -Ніколи?
Ну, ми думали про це з однією. Але, на щастя, цього не сталося.
-Які стосунки були найтриваліші? -Десь три роки.
-Коли це було? -Вони скінчилися десь півтора року тому.
У тебе хтось був після цього?
-Я був на побаченнях. -Так.
-Але ні, мем. -Відкинь ці мем і сер.
-Я почуваюся старим. -Мені подобається. Він кличе мене мем.
Це формула поваги з півдня. Думаю, це дуже мило.
А як щодо грошових амбіцій?
Ти колись був безробітним?
Ні, сер. З 14 років.
-Чим ти займаєшся? -Інженер із водопостачання.
Добре. Це хороша робота.
-Мені подобається. -Ти любиш машини?
Я люблю машини. Вони класні. У мене немає машини.
-Ти ж приїхав не на коні. -У нього є машина, але не легковик.
У мене є позашляховик. Так, у мене немає легковика.
-У тебе є транспорт? -Так, сер.
Зазвичай я компанійський. Я сьогодні трохи нервую, але це нормально.
Алекса не проста дівчина.
Я хочу поговорити з ним сам.
Дівчата, допоможете мені приготувати їжу, поки хлопці поговорять.
Я кидаю тебе на поталу вовкам. Це той момент.
Гаразд.
Наскільки я знаю про Алексу, вона не буде заміжня за лузером.
Переклад субтитрів: Олександр Передерій