SERIÁL NETFLIX
15 DNÍ DO SVATBY
DŮM OTCE ALEXY
Z rozhovoru s Alexiným tátou jsem nervózní.
Chci, aby věděl, že to myslím vážně a udělám cokoli,
abych si Alexu vzal a jemu to nevadilo.
Nechci cítit nepřátelství, nechci, aby měl námitky.
Chci ho zkusit uklidnit.
Pro mě tohle není záležitost na měsíc.
Není to plán na půl roku, ani pět let.
Tohle je můj život.
Alexa vypadá navenek drsně,
ale jak už jsi poznal, je to citlivá duše.
Je to moje holčička a nechci, aby se jí něco stalo.
- Ano, pane. - Čeká od života hodně.
Pravda.
Bude očekávat náš životní styl
a my žijeme naplno.
- Ano, pane. - Cestování, jídlo, zábava a potěšení.
A chci se ujistit, že má někoho, kdo jí dá to samé,
v čem vyrostla.
Nemůžu slíbit, že jí tohle dám hned zítra nebo za rok.
Já vyrůstal bez topení a klimatizace.
Celý život pracuju, abych žil jinak
a pro svou rodinu tohle nechci.
To je důvod, proč jsem dosud nebyl připravený.
Chci být schopen zajistit pro svou rodinu
a pro svou manželku vše, co bude potřeba.
A můžu vám slíbit to samé, co jsem slíbil jí.
Budu denně pracovat a dřít,
abych jí zajistil nejlepší život.
Říkám, co si myslím. Pokud budeš dělat píčoviny, flákat se
a kašlat na svůj potenciál, řeknu ti to.
Ano, pane.
Činy jsou víc než slova a časem uvidíte, co jsem za člověka.
- Vím, že se to děje hodně rychle. - Jo.
Jsem si stoprocentně jistý, že jsem do vaší dcery zamilovaný.
Ona je skvělá.
Možná nepocházíme ze stejných poměrů,
ani ze stejné kultury, ale podle všeho
jsou pro nás důležité stejné věci.
Pro oba je důležitá rodina,
ale vážíme si i ostatních.
Hraje sice drsnou holku,
ale ve skutečnosti jí na lidech hrozně moc záleží.
- Má jemnou duši. - Jasně.
Já to vidím a je to důvod, proč jsem se do ní zamiloval.
Dobře. Jen chci mít jistotu, že je v dobrých rukách.
Dám do toho úplně všechno.
Mluví o tobě moc hezky.
Dám na její úsudek a budu doufat, že se rozhoduje správně,
že ty se rozhoduješ správně a že spolu budete mít skvělý život.
Náš životní styl je extravagantní
a když jsem si představoval, koho si Alexa jednou vezme,
měl jsem trochu jinou představu.
Ale rozhodně mají mé požehnání.
Je to skvělej chlap.
Je to její první vztah u kterého můžu říct,
že ho schvaluju.
Z toho mám velkou radost.
Tak nám zbývá poslední věc.
Prý by ti nevadilo konvertovat k judaismu.
- Ano, pane. - Mám dobrou a špatnou zprávu.
- Měli bychom začít hned. - Máte nachystané nože!
Do toho se můžeš zakousnout.
- Díky, vážím si toho. - Který nůž chceš?
- Co tenhle? - Ten kuchací? Jasně.
- Kluci tě podrží, aby ses… - No…
A mám tequilu.
Jo. Nejdřív si dáme tu tequilu.
14 DNÍ DO SVATBY
DŮM MATTOVY MÁMY
- Jak se máte? - Ahoj!
Konečně. Všichni, tohle je slečna Colleen.
Ahoj.
Panebože. Zdravím. Ráda vás konečně poznávám.
Panebože.
- Jsem Taylor. Těší mě. - Mě taky.
Panebože.
- Jsem nervózní, ale nadšená. - Jo.
- Ukaž mi ten prsten. - Já vím. Máme tu prstýnek.
Ještě jsme ho ani neviděli.
- Tady ho máme. Díky, pane. - Děkuji.
- Super. Na zdraví. - Na zdraví.
Tak na lásku.
- Na lásku. - Na to se napijeme.
Je divné vidět ho teď se ženou?
- Buď upřímná. Samozřejmě. - Už zase nějaká?
Drž hubu. Tak to není.
- Zase nějaká. - Přesně!
- Hrabe vám? - Já zas jdu.
- Dělají si srandu. - Ne, to…
- Já se z vás zblázním. - Co tě na Mattovi zaujalo?
Když jsme si povídali, musela jsem se pořád usmívat.
Neustále jsme vtipkovali.
Pořád jsme se smáli.
A pak mě dostalo, když mi vyprávěl svůj příběh.
Je to… Upřímně je to silnej chlap.
V buňkách jsem mu řekla, že je krásný člověk
a nevím, prostě se do něj každý den znova zamiluju.
- Pak to přišlo. - Láska.
Je to tam.
- Dlouho jsme si to neřekli. - Stalo se to v buňce?
- Ano. - Než jste se viděli?
- Řekl to. - Pochlapil se.
Prostě to ze mě vylítlo.
To je úžasný.
Jsem šťastná a nedokážu se přestat usmívat.
A vlastně ani nic víc nečekám.
Usmíváš se, směješ se, bavíš se.
Ale co problémy? Protože manželství není vždy snadné.
- Jo. - Měli jsme trochu konflikt.
Jo, měli jsme neshodu. Upřímně se chtěl sebrat a odejít.
A já mu řekla, že o něj budu bojovat, protože jsem nic takového nepoznala.
Upřímně.
A jsme díky tomu silnější. Shodli jsme se,
že se nemůžeme vzít, když neznáme problém.
Patří to k tomu.
Kdybychom nepoznali problém,
tak bych se bál.
Ale narazit na problém a překonat ho,
odrazit se ode dna, to je důležité.
- Máme tři týdny na učení. - Každý den je to nové.
Na učení budete mít celý život.
- Ano. To je pravda. - Ano.
- Je to jedinečné a působí snadně. - Velmi.
Upřímně musím říct, že působíte přirozeně.
- Chceš být družba? - Rozhodně.
- Protože budeš. - Ano a ano.
Chceš si odložit, ať nemusíš držet kabelku?
- Díky moc. - Dám ti ji do ložnice.
- Můžu jít na záchod? Díky. - Jo.
Hned jsme zpátky.
Chci, aby našel svou spřízněnou duši. Člověka, který s ním bude kráčet životem
a milovat ho za všech okolností.
Vidím, jak se díky ní usmívá
a vidím v jeho očích světlo, které tam hodně dlouho nebylo.
- Mám tolik otázek, ale… - Ano.
Je to těžké.
Nepřeju si nic jiného, než aby Matt našel lásku.
Ale tohle je tak nezvyklý způsob.
- Jsi připravená? - Jo.
Jsi opravdu připravená na svatbu?
- Je někdo připravený? To je… - To je pravda.
Lidé spolu chodili i kratší dobu
a hned se vzali.
Nikdy to není tak, že se člověk probudí připravený a potká toho pravého.
Beru to tak, jak to cítím
a jak moc…
Vím, že je to divný. I pro mě je to divný.
- Je. Jo. - Ale moc ho miluju.
Když jsem potkala Grega, věděla jsem to.
Moje city k němu…
Já si nemyslím, že bych byla tak dobrá herečka, takže…
- Toho se bojíme. - Samozřejmě.
- Opravdu ne. - Všichni chceme vědět, jestli jsi…
Jestli to děláš jen na kamery, nebo…
- Úsměv, kamera natáčí, chápu. - Jo, tak to myslím.
Trochu mě znepokojilo, když Matt řekl,
že jste se celou dobu smáli.
- Jo. - A to je zábava.
- Nemáme… - Je to kvůli kameře?
- Cítím takové váhání. - Jo.
Upřímně to tam je.
Vím, že je to naprosto šílený a ujetý,
ale já o něj budu bojovat, protože vím, co k němu cítím.
Rozhodně nikam nejdu.
- Chci vám je říct, že nejsem… - Podle mě jsi nádherná.
- Děkuju, to je milý. - Opravdu.
Podle mě si lépe vybrat nemohl.
Děkuji.
Vím, že mě ještě vůbec neznáte,
ale poznáte mě a…
Já bych nedokázala ublížit někomu, koho miluju a vašeho syna miluju.
Opravdu věřím, že ji miluje
a nemyslím si, že to předstírají. Tohle je skutečné.
Jestli mu zlomí srdce, to nevím.
Děsí mě, že by Colleen Matta…
oklamala.
A upřímně mě děsí i to, že by Matt
oklamal Colleen.
Každý den se modlím,
aby se dokázal správně rozhodnout, kdyby na to jednou přišlo.
Netuším, jaké to bude.
Ublížit mu je to poslední, co chci.
Nic víc nežádám.
- Ne. - Prostě…
Miluj ho, miluj ho skutečně
a dej do toho vše, co máš.
- Jo. - A věz, že jsem pořád tady.
- Vy jste nejlepší na světě. - Vždy tu budu.
Je to fakt šílený.
Mám se bát?
- Panebože. - Počkej, vidím leoparda.
- O tom jsem slyšela. - Jsi připravená?
- Víš, že dolů vidím? - Prostě to tu projdeme.
- Kde je jedno čisté místo? - Vidím jen dolů.
Tady není žádnej dobrej úhel. Tak třeba na televizi.
Panebože.
To jsi celý ty.
Je tu bordel.
Ale není tu smrad, to by bylo horší.
Colův byt je typicky klučičí.
Trenky hozené u televize.
Jo, to jsem čekala.
Žije tak, jak to bych čekala od každého 26letého chlapa.
Proč tam máš židli?
Je navíc a nemám, kam jinam bych ji dal.
Takhle by náš domov nevypadal,
ale toho chlapa miluju, tak se s tím asi musím vyrovnat.
Tak maličkou myčku jsem ještě nikdy neviděla.
Je úplně mini.
Co říkáš na mou postel?
No…
Hodí se k tobě.
Tady bychom nebydleli. Brzy mi končí nájem.
Našli bychom větší a hezčí místo.
Ale ohromuje mě, že má napínací prostěradlo a normální.
Dnes potřebujeme milost. Beru to, jak to je.
Pokud se máme vzít, podívej se na to.
Jsem člověk a občas jsem bordelář.
A připadá mi docela vtipné,
že jsem to tu takhle nechal,
když jsme mluvili o čistotě.
Podívej, tohle mám od rodičů.
- Tady skladuju věci. - Dobře.
Je tam vše, co potřebuješ vědět o mém dětství.
Dali mi to v 25 letech.
Tak jo.
Určitě tam bude pramen dětských vlasů. Hlína, se kterou jsem si hrál.
- To chci vidět. - Celé dětství.
- Hele. - Co to je?
- Hlína. Ze zahrady. - Hlína.
Dvacet pět let mi skladovali hlínu.
Páni.
To budou moje otisky nohy.
Miminkovské.
- To jsi ty? - Jo. Podívej na ty tvářičky.
- Chci kopii. - Tady jsem v košíku.
- Chceš kopii? - Je to roztomilý!
Můžeme vyrobit takovouhle opálenou verzi tebe!
Měli bychom rozkošné děti.
- Je to super dárek. - Já vím. Tohle rodiče vymysleli skvěle.
Dali mi v to v té nejlepší možné životní fázi.
Rozvedl jsem se a byl jsem na dně.
Potřeboval jsem si připomenout kdo jsem a oni mi dali tohle,
bylo to úžasný.
- Jo. - Skvělé vzpomínky.
- Já vím. - Tvůj původ.
- A jak tě milují. Je to krásný. - Moc krásný.
- V pohodě? - Jo.
Vím, že v hloubi duše mě mají rádi. Nepochybuju o tom.
- Ani já. - Je jasné, že mě milují.
- Samozřejmě. - Ale je to…
Kdyby nám jen dali šanci…
Podle mě neděláme nic tak hrozného.
Ale z nějakého důvodu je to prostě děsí.
Nedokážou se přenést přes to, že je to jiné, je to experiment,
že jsme se rychle zasnoubili,
že tě před zasnoubením nepoznali,
že spolu hned bydlíme.
Může za to můj předchozí vztah a nechtějí,
abych tím znovu procházel.
- Chci, aby tě poznali. - Jasně.
A chci, aby nás viděli spolu. Uvidí, kdo jsi.
Uvidí, jak to je a že se opravdu milujeme.
Já po nich přece nechci, aby se nechali natáčet.
Jen chci, aby poznali mou snoubenku.
Oni s tím nechtějí nic mít
a prostě mi jen posílají úryvky z Bible a podobný věci…
Já myslel, že vztah s Ježíšem je o tom,
že miluješ víc lidi, ne že z tebe bude
povýšenej pánbíčkář, který nesnese lidi,
kteří se nechovají podle něj.
Je to ubohý. Nerad to říkám, ale je to ubohý.
Štve mě, že to říkám, protože to zní fakt hnusně,
ale láme mi to srdce.
Není to ideální, ale…
já pořád doufám a věřím, že nastane okamžik, kdy tě
v následujících týdnech vyslechnou.
Nejde ani tak o setkání se mnou. Potkám se s nimi na kameru, mimo ni,
jakkoli jim vyhovuje,
ale doufám, že tě alespoň vyslechnou…
- Jo. - Doufám.
Myslím, že by bylo o čem mluvit.
Nechci, aby přišli o naši svatbu.
- Ani já. - To by byla škoda.
Na naší straně máme bezpodmínečnou podporu a pozitivní energii,
ale nevím, jestli ti to bude stačit.
Dobře, takže hypotetický svatební den a oni tam nejsou.
Myslel jsem si, že je hrozně důležité
mít před sňatkem požehnání rodiny.
Ale v tuhle chvíli nechápu, proč by mě to mělo odradit.
Proč bych neměl dělat něco, o čem jsem přesvědčený?
Být s tebou a jít do toho.
Musím se chovat jako dospělý chlap a pokračovat v tom, co spolu máme.
Ať už s nimi nebo bez nich.
Mám tu whisky pro taťku, víno pro mámu a ségru.
Buď sama sebou a ukaž jim, kdo jsi,
protože oni uvidí, jak jsem šťastný a jak se milujeme.
- Na tom jim záleží. - Jo.
Je tu velký den.
Setkání Nancy s rodinou.
Chtěl bych, aby sestra, máma a táta Nancy schválili.
Pak lehce doplujeme až do svatby.
Panebože, moje mastné prsty.
Hezky to nachystám, to se bude mámě líbit.
- Pamatuješ… - Sakra!
- Panebože. Můžeme? - Málem jsem si uřízla prst.
- Amalie. Dobré ráno. Pojď dál. - Ahoj.
- Panebože. Božínku. - Rád tě vidím.
Pojď dál. Mami.
- Ahoj. Ahoj, mami. - Bartise. Ahoj, synku.
Jak se máš?
- Jak je? - Pojďte dál. Vítejte.
- Ahoj, Nancy. - Tohle je Nancy.
- Tak jo. - Ahoj, Nancy. Jak se máš?
- Paráda. Díky. - Přinášíme dary.
- Přinesli jste si věci. - Tohle je pro vás oba.
- Těší mě. Ahoj. - Ahoj, jak se máš?
- Dobře, díky. - Dobře.
- Ukaž prsten. - Krása.
Vypadá jako opál, ale je to diamant.
- Je krásný, opravdu. - Slavíme, jsme zasnoubení.
- Já vím. Slavíme, to je pravda. - Já vím.
Šli byste někdy do buněk, pokusili se navázat vztah
a zasnoubit se?
- Já ano. Myslím, že je to úžasné. - Bylo.
Měla jsem s ním pocit, že můžeme být navždy nejlepší přátelé.
Jak poznáš, že je to láska?
Šel jsem do toho se skepsí.
Nečekal jsem, že požádám o ruku.
V reálném světě jsem se s nikým nesblížil.
Ne tak, jako s ní. Vyrostl jsem.
- Cítím se jako chlap. - Vidím to.
A předtím… Teď dokážu mluvit.
- Mluvit o problémech. - Potřeboval jsi logopedku?
Ne, s mluvením jsem problém neměl.
- Problém byl s emocemi. - Vytáhla jsi to z něj.
Přesně. A proto jsem se do ní zamiloval.
Bylo snadné s ní mluvit, otevřela mě a já mohl říct
o čem přemýšlím a proč.
Ani ve vztahu jsem nebyl tak otevřený.
- Neměl jsi na vybranou. - Ale měl.
Byli jste tam zamčení.
Ale teď na výběr mám, nejsem zamčený.
Pořád v tom pokračuju, mluvím. A ona mluví se mnou.
Myslím, že náš vztah může vypadat dokonale.
Byl to dobrý pocit.
Jo, my se chápeme, to musím uznat.
Perfektní ne. To není žádné manželství.
- Ale my to tak vidíme. - Jasně.
Jen aby bylo jasno.
Jde o to, abyste ty hádky zvládli.
Přesně, už jsme se o tom bavili.
Mluvili jsme třeba o tom,
jak vypadá jeho dokonalá žena.
A já to nejsem, protože ta představa…
Vždyť jsi krásná.
To teda jsem. Ale mluvili jsme o tom.
Jsi krásná a prý jsi byla žádaná.
- Požádal tě o ruku i někdo jiný. - Ano!
- Byla na roztrhání. - Víc žádostí o ruku?
Pověz nám něco o Nancy. Kdo jsi? Jaké máš cíle?
Jak vypadá tvůj život za pět let?
Jsem pyšná na to, že nemám dluhy
a postupně se rozrůstá moje portfolio nemovitostí.
A miluju i logopedii.
- To byla jedna z prvních neshod. - Jo.
Myslím, že pro mě je důležitější život a zážitky,
než splácení dluhu.
V buňkách jsme zjistili,
že když se neshodneme,
tak ona zachová chladnou hlavu
a prostě to probereme jako lidi.
- Jasně. - Emoce stranou.
To děláme i v reálu.
Je snadné spolu mluvit a naslouchat druhé straně,
i když se neshodneme. Teď jsme řešili
naše budoucí děti.
Kdyby měly mít nějaké postižení.
Necháme si to dítě? A já: „No jasně“.
A ty to vidíš opačně.
- Promiň, citlivé téma. - To nic.
Děti jsou požehnáním. Představa, že je tu možnost,
že by tu nebyly.
Jo.
Je to šílený.
- To jsem jenom chtěla říct. - Jasně.
Já to teď tak vidím jen kvůli tomu, co jsem viděla.
Pracuji s dětmi s takovými dětmi.
Specializuju se na Downův syndrom, děti ve špatném stavu,
které mají celou řadu nemocí
a když jsem měla možnost pracovat s tolika dětmi,
viděla jsem, jakým čelí problémům a jak se rozpadají celé rodiny.
Viděla jsem, jak otcové odcházejí od matek a svých rodin
a skoro…
Skoro jako kdyby neměli dítě.
Neumím si to ani představit. Po práci jsem hodiny brečela
a uvědomila si, že kdyby se to stalo mně,
co udělám? Kdybych tomu mohla předejít,
udělám to?
Neříkám, že se to musí změnit, jen je to důležité.
Vím, že bys byla případně otevřená diskuzi.
Téma potratů mě rozhodně znepokojuje.
Nebála jsem se to téma vytáhnout,
ale vím, že spousta lidí to nechápe.
Mrzelo mě, když ji to rozplakalo,
ale doufám, že pochopí,
proč to vidím takhle.
My na tohle máme vyhraněný názor, ale chápu, co tě vede k tomu tvému.
Kdybych měla muže, který to vidí jinak,
mluvila bych o tom.
A o tom je manželství.
Mluvit o problémech a řešit je.
A líbí se mi, že respektuješ pohled svého budoucího manžela
a pracuješ s ním.
Jo.
Chci sestřinu podporu, ale není to její rozhodnutí.
Je to na mně a já znám Nancy déle
než moje sestra a rodiče.
Takže teď je to na mně, abych se od toho odpíchl
a jako dospělý člověk si přebral, co se dnes stalo
a zároveň vzal v potaz i to, co se stalo dosud, jak jsem se zamiloval
a jak se zamilovala Nancy. Vím, že ji mohou zbožňovat tak jako já,
ale když jsem viděl jejich reakci na tuhle informaci,
je to pro mě hrozně náročné.
Snad vám to vyjde. Jsi dobrý člověk.
- Líbíš se mi. Hodně. - Mockrát děkuju.
12 DNÍ DO SVATBY
- Podají si mě tvoje kamarádky? - To si piš.
Ahoj!
Panebože, běžela bych, ale mám moc krátký šaty…
Mám úžasné kamarádky od dětství.
Dodnes jsou jako sestry.
Budou klást otázky, budou prověřovat
a řeknou mi pravdu. Jsem na to zvědavá.
Jak to zvládne? Co mi řeknou?
- Připraven se oženit… - S Raven.
- Ano.
Dobře. Myslíš, že Raven je ta pravá?
- Je. Vím, že je ta pravá. - Proč?
Hodně se mi na ní líbí, že v sobě má hloubku.
Není povrchní.
Myslím, že tam se vytvořilo naše citové pouto.
Když já si představím ideálního chlapa pro Raven,
představila bych si asi trochu vyššího sportovce, tak něco.
Nigerijce bych vůbec nečekala.
Slyšela jsem, že nigerijská kultura je velmi tradiční.
Většinou si berou nigerijské ženy.
A Raven… Nigerijské ženy jsou tady a Raven tady.
- Na druhé straně. - Pravý opak.
Pokud čekáš po příchodu domů osmichodové menu
a složené oblečení, tak zapomeň. Ona je kariéristka.
Nejspíš ani nebude doma.
Jsi s tím v pohodě?
Jsme pro sebe stvořeni.
Vážně. Ne, myslím to vážně.
Chci, aby moje žena byla mou partnerkou.
Rovnocenný člověk. Aby byla tím, kým opravdu je.
Je to cílevědomý člověk
a to se mi na ní líbí.
Chci rodinu, ve které máme vše, co potřebujeme
a vychováváme děti k tomu, aby byly jako jejich máma.
- To je milé. - To bylo hezké.
Jsem fakt nervózní. Vážně.
Ten kulturní rozdíl
je pro nás velké téma.
- On je totální Nigerijec. - Jo. A ty…
- Já nejsem Nigerijec. - Jsi napůl běloška.
- Jo. - Je to úplný… Není to ani…
- Jo. - Je to úplně jiné…
Myslím, že je to hodně jiné.
Já vyrůstala v bělošské kultuře a varovala jsem ho před tím.
Jsem ze špinavého jihu,
a moje rodina je bílá.
S tím souvisí i některé kulturní a politické důsledky
o kterých mluvíme.
Pro mě to bylo vždycky hodně osobní.
- Vždycky se bojím… - To lidem říct.
Jo, ale on to vzal dobře.
Ale na druhou stranu,
já toho moc nevím o nigerijské kultuře.
Přišla jsem domů a on tam měl chleba,
byl to chleba nigerijské značky.
- Máte tu svoje trhy? - Jo, mají.
- Mají obchody a já to ani nevím. - Kde?
Hele, viděla jsem nigerijské jídlo
a jsem si vědoma toho, že moje vaření má svoje limity,
ale tohle je na mě fakt moc.
- Jo. - Víš?
Já vařím dobře.
Dobře, tři důležité cíle. Čeho chceš dosáhnout
a jak ti v tom tvoje manželka pomůže?
Dobrá otázka.
Nejdůležitější pro mě je
usadit se a založit rodinu.
A mám i další plány. Na podzim se vracím do školy.
- Na denní studium? - Ano.
- Kam? - Do Kalifornie.
Jo. Je to dvouletý program.
- Jdu do Berkeley na postgraduál. - Aspoň jsi chytrej.
To jsem si říkala taky.
Takže hned dva měsíce po svatbě.
Takže se dva měsíce po svatbě přestěhuješ do Kalifornie?
Ano.
A jak to podle tebe bude na dálku fungovat?
Ona má šílený rozvrh. Její život…
Má tady klienty.
Má tu klienty a kdyby za tebou měla létat,
bude to náročné.
Na konkrétních detailech ještě pracujeme.
Dáváme na papír čísla a zjišťujeme,
kolik toho budeme potřebovat,
kolik potřebujeme domů a tak.
- Jo. - Kdo za ty domy platí?
Jo. Já jsem finančně poměrně zajištěný
a můžu se o ni postarat.
Ty vlastně okrádáš moji kamarádku o pohádku,
protože první dva roky manželství budete létat tam a zpátky
a s jejím životním stylem… Tohle není ani fér, je to těžký.
Mám pocit, že to nepůjde.
- Můžeme dostat klimatizaci? - Přesně.
Potím se tu.
No, já nejsem přesvědčená.
Moc nevěřím tomu, jak to bude fungovat.
- Ani já. - S tím cestováním to nepůjde.
Bude to na ni moc.
Vidím v něm ty kvality,
kvůli kterým si ho vybrala a on ji,
ale říkám si, že ona je nádherná
a on jen na všechno kýve.
Ano, ano, ano.
Bude to náročná situace.
Bude to náročný, já vím. Taky se toho bojím.
Jo.
Je to síla.
Co ji znám, tak nikdy vlastně neměla vážný vztah.
- Já tomu moc nevěřím. - Asi tak.
Ona se neusadí a on bude mít jen zlomené srdce.
„FARMA“
Co říkáš na bejky?
Máme větrný mlýn, ale nic nedělá. Jen se točí.
Nemele vítr?
„Mlít vítr“?
Přestal mlít vítr před 20 roky.
- Kdo jsi? - Panebože. Zdravím.
- Jak se máš? - Dobře.
- Jsem Tony. Těší mě. - Těší mě.
- Moje snoubenka. - Ahoj, ahoj.
Zdravím.
- Ahoj, a ty? Těší mě. - Ahoj, já jsem Regan.
- Ahoj. Hayden. Těší mě. - Ahoj.
Máš přezku a všechno, moc pěkný. Vypadá to dobře.
- Děkuji. - Neřekl bych… Děkuju.
- Říkáme l'chaim. Znamená to „na život“. - L'chaim.
- Znamená to co? - Na život.
Na život. L'chaim. To se mi líbí.
- Jak to bylo? - L'chaim.
- Jo.
Pardon, má všude rtěnku.
- To ty? - Nebyla to jiná holka.
- Provedu tě tady. - Prosím.
Takže tohle je naše zahrada.
Máme různé druhy zeleniny.
- To je nádhera. - Chápe koncept. Je to zahrada.
Ale je krásná.
Má alergii na kuřata.
- Tak ji neber. - Ale nemám.
Je alergická na zahrady.
Je vtipnej.
Tady je chládek.
- Je tu příjemně. - Je tu větší chládek.
Proboha.
Mám jednu otázku.
- Je to doopravdy? - Jinak bych o ruku nežádal.
Já říkal, že to musí brát vážně
a podle mě bere.
Pátého dne jsem věděl, že jsem zamilovaný. A víte, že mívám tendenci
vztahy brzy ukončovat.
Ale ji bych od té doby denně požádal o ruku znovu.
Kdybych to měl stokrát zopakovat, udělám to.
Když řekneš „ano“,
tak to bude
doopravdy.
Celé je to doopravdy.
- Houpačka byla babičky. - Je to tady krásné.
Posaď se, drahoušku.
Tak jo.
Když jsme s Tonym měli první rande,
nepolíbil mě na rozloučenou.
- Tony! - Jo.
A tak vychoval kluky. Na prvním rande nelíbej.
- Aha. - Povídejte si.
Až pak ji políbíš. A když někoho políbíš…
Už to něco znamená.
My jsme spolu mluvili celé hodiny, než jsme se políbili, takže…
Jak ses cítila?
- Při setkání? - Ne.
- Dobře. - Ve chvíli, kdy jsi ho políbila.
Aha… Cítila jsem jen klid.
Viděla jsem v něm věčnost. Neviděla jsem jen tuhle chvíli.
Je to ten nejmilejší člověk, jakého jsem kdy potkala.
Má srdce, jaké jsem ještě…
u nikoho neviděla.
Dívám se na to jako učitelka a dívám se na to jako máma.
Chci, aby moje děti věděly,
že život je o cílech.
Jaké cíle máš ty osobně,
čeho chceš v příštích pěti letech dosáhnout?
Hlavně chci, abychom byli rodiči
a je jedno, jak to bude finančně vypadat,
ale chci, aby děti měly dva rodiče, ne jenom mámu.
- Chci, aby měly i tátu. - Peníze byly a budou.
Ano, tak to je, viděla jsem to u svého táty.
- Život je šílený. - Jo.
Těsně předtím, než odjel,
- byl jeho táta šest dní v nemocnici. - Vážně?
On nemohl přijít.
Utíká.
Vyděsil se.
Miluje s tou největší hloubkou.
A nechce nikomu ublížit.
- Jo. - Nijak.
- Jo. - Ale dostává strach.
Mezi mnou a Nancy to neklape.
Měli jsme pár problémů
a moje sestra je ohledně našeho vztahu skeptická.
Odráží se to na vztahu, který jsme v buňkách vytvořili.
Fyzická přitažlivost se pro mě vytratila.
Hodně o sobě pochybuju, měl bych se takhle cítit?
Nebudu to předstírat. Nebudu někým, kým nejsem.
A pokud netoužím po pozornosti,
necítím sexuální touhu,
nebudu to předstírat.
Nečekal jsem, že se takhle budu cítit.
Nedokážu to zamést pod koberec.
Snažím se, ale pořád to tak je.
Cítila jsem, že se něco děje.
Mám pocit,
že předtím mě během dne třeba políbil na čelo,
teď to udělá jednou, možná dvakrát. Dnes jsem si dokonce řekla o objetí.
Řekl, že jsem přísavka.
Dělal si legraci, ale stejně.
Od včerejška mě neobjal.
Neměla jsem tedy pocit, že bych chtěla nějak moc.
Vím, kdo jsem a budu nadále sama sebou
a dělat věci, jak je cítím.
Tohle bude možná pár dní trvat,
ale chci, aby mě miloval.
Tak, jako miluju já jeho.
Nesnáším pláč.
11 DNÍ DO SVATBY
Zasnoubení ti fakt sluší!
To jo.
Brennon nikdy nevypadal líp.
Ahoj.
Ahoj!
- Jak je, Colleen? Sluší ti to. - Ráda tě vidím. Díky.
Tak co, rozdělíme se na kluky a holky?
To si piš.
- Jsem ráda, že jste tady. - Já vás všechny kurva miluju.
Pojďme se společně nadechnout.
Výdech.
COLLEEN, 25 BALETKA
Pořád zamilovaný do Alexy?
- Jo. - Dobře.
ALEXA, 29 POJIŠŤOVACÍ MAKLÉŘKA
Brennon vypadá v skvěle.
Je z tebe úplně hotovej a já to žeru.
Jaký je návrat do života?
Stýskalo se mi po vás.
A jak jste na tom?
Malibu pro nás bylo hrozný.
Bylo to pro nás drsné.
Co se v Malibu stalo, že to bylo tak hrozný?
Malibu bylo hrozný, protože Cola přitahovala Colleen.
Co prosím?
Já vím.
Říkal, že Colleen je přesně jeho typ.
- To ti řekl? - Jo.
Na párty u bazénu mi řekl, že bych ho přitahovala.
Nevěděla jsem, co říct. Prostě…
Budu upřímná. Řekla jsem mu, že je atraktivní kluk.
Jo.
Pak jsem šla za Mattem a řekla mu, jak rozhovor probíhal.
A on vybouchl.
Úplně jsme se rozešli.
To mě kvůli tobě mrzí,
protože je to kvůli tomu, co on řekl.
Měla jsem… Já nevím.
- Nevím, co jsem měla udělat. - Udělala jsi to správně.
- Takže jsou to chlapi nebo kluci? - Strašně mě to štve.
Dopadlo to na mě s Mattem, byl to od nich podraz
a Matt to asi viděl stejně.
Dokážu pochopit, že ho to naštvalo.
Tak jak je, holka? Bavíš se?
- Jsem šťastnější než v Malibu. - Jo?
- Malibu bylo těžké a drsné. - Jo?
Během párty u bazénu jsem byla asi naivní
a pak jsem zjistila, co tam bylo řečeno.
Já slyšel tohle.
Slyšel jsem, že za ní přišel
a řekl jí, že je jeho typ a že je to hezká holka.
A Colleen mu na to řekla, že on je taky pěknej kluk
a v reálném světě by se vidělo.
- To jsem slyšel. - V reálném světě…
Že by se vidělo, co by se stalo.
Nic z toho jsem já neslyšela. Tyhle detaily neznám.
A i kdyby neřekla ani slovo,
pěkně by mě štvalo, kdyby jeden z „mých kluků“ šel a…
- Naštvalo mě to. - A právem.
A pro mě je to pořád dost velký problém.
Já nikdy nebudu vypadat jako Colleen.
Nikdy nebudu mít takovou velikost.
- Přestaň, neblbni. - Strašně mi to srazilo sebevědomí.
Vlastně jsem nikdy neslyšela, co Colleen odpověděla,
takže mě to celé znovu naštvalo.
Jsme tu všichni zasnoubení.
Než se nadějeme, budeme mít svatbu.
A nemáme prostor,
ani čas na takhle obrovský podraz.
Měla by ses cítit jako ta nejkrásnější
a tvůj manžel, snoubenec by se k tobě tak měl chovat.
- Jo. Já vím. - Nespokoj se s ničím menším.
Jestli nemáš vše, tak to nestačí.
- Já vím. - Taková krásná žena,
nebuď z toho rozhozená.
- Děkuju. - Víš?
Nazdar, kde mám panáka já?
Ahoj, lidi.
Naši přátelé s námi prošli experimentem.
Tyhle vztahy jsou moc důležité,
protože oni přesně chápou, čím jsme si prošli.
Andrew!
Jak je?
- Mám spoustu otázek! - Jak je?
- Jo. - Slyšel jsi něco?
Zajímá mě tvoje žádost o ruku.
Zajímá mě, co jsi řekl, co řekla ona?
Že vybudujeme realitní impérium,
že budeme každý den vtipkovat a bavit se
a zeptal jsem se, jestli si mě vezme.
A ona: „Polib si prdel, miluju Bartise.“
Ne, řekla, že nějakou dobu by to bylo fajn, ale dlouhodobě ne.
Tak jo.
Můžu dostat něco k pití?
- Můžu tě na chvíli ukrást? - Ahoj. Jo.
- Tak jak se máš? - Vracím se zpět k normálnímu životu.
Jo.
Ale Nancy, myslela jsi na nás vůbec?
Já tě miloval, zatraceně!
Seš si jistej?
Nemůžeš si vzít někoho, kdo…
- Vzít. To slovo. - Jo.
Když tam není ta vzájemná láska.
- Jo. - Já osobně nelituju, jasný?
Cítil jsem, že tě můžu milovat. Požádal jsem o ruku. Nevyšlo to.
Chceš se na něco zeptat ty?
Nelituju, že jsem ti řekla ne.
Lidi pořád říkali, že je Andrew hrozně chytrej
a já to nechápala. Možná jsem to tam nepostřehla.
A máš po těch pár týdnech stále pocit,
že ses rozhodla správně?
Rozhodně. Myslím, že já a Bartise
se emocionálně hodně zrcadlíme.
Ale co se týká fyzického vzhledu, on to tam úplně nemá.
Bartise mi řekl, že nejsem jeho typ.
Chce vysokou. Chce blondýnu. Chce fitness modelku.
- Páni. - A já si říkala…
Je prostě na nic, když mě člověk, kterého miluju,
nemiluje tak moc jako já jeho.
Já nemůžu.
Bylo by mi to jedno,
kdyby se jednalo o kohokoli jiného na světě.
Ale tenhle člověk mi dal slib,
požádal mě o ruku.
To si pak říkám, proč do něčeho takového šel?
A tak…
Do prdele.
Ale to nic.
To nic.
Není to dobrý, ale bude.
Kdybys něco potřebovala, jsem tu.
Děkuji.
Co se tady děje?
- Nechci vyrušovat. - Ahoj.
Proč se usmíváš? Proč se oba tak usmíváte?
Ty se usmíváš, on se usmívá.
O čem jste mluvili?
- Jen tak si povídáme. - Jo.
Neměl bych si dělat starosti?
V životě by mě to nenapadlo, ale tady mě to trochu napadá.
- Mám pocit, že si jen povídáme. - Já vím. Jsem jen zmatenej.
Budu se bát, pokud neřekneš, že nemám.
Není se čeho bát.
Podívej se jí do očí, poví ti to.
Dobře, nebudu se bát.
Jo.
Dobře. Dobře se tu bavte. Zjisti, co potřebuješ.
- Budu tamhle. - Dobře.
- Na zdraví. - Jo.
- Tak to by bylo. - Tak to prostě je.
Zay brečí. Bože. Nevím, kam šla.
Nemám tušení.
Jak to jen říct?
Ten tvůj rozhovor s Colem mi pořád straší v hlavě.
Nebudu lhát, že ne.
Vím, že jsi mi to vysvětlila,
ale mám pocit, že se to mohlo odehrát jinak.
Byla to nevinná konverzace.
Máš si mě vzít, tak je to těžký.
Nevím, co mám dělat, co říct.
Pokud mám být podvedený, pojedu si radši dál to svoje.
- Nechci to na tebe házet, ale… - Jo, děkuju.
Prosím, řekni něco, co mě z toho vytáhne.
Mám pocit, že si z toho jen vyzobáváš
zbytečné detaily, které jsme už… Děláš si ze mě srandu?
Děláš si srandu?
Dala jsem ti celé srdce a duši a ty mi děláš tohle?
Co máte dneska v plánu?
Spoustu sexu. To máme v plánu.
- Máme hodně sexu. - Dneska?
- Jo. - Skvělý.
Spali jsme spolu první noc, já chtěla víc.
Jakože „tohle má bejt sex, kterej budu mít do konce života?“
Já chci agresivní sex.
Třetí den jsme o tom mluvili a já mu řekla,
že to potřebuju pořádně.
Do hajzlu.
A on, že to není problém, že mi to udělá pořádně.
Jo!
To je boží!
A když jsme přišli domů,
tak od toho dne je to dokonalý.
To je skvělý. To je ženská!
Co je s tebou?
Jak je ti po rozhovoru s Colleen?
Právě jsem mluvila s Mattem.
Vím, co jsi řekl Colleen.
- Vůbec nic k ní necítím. - To je mi už jedno.
Proč je ti to jedno? Jsem k tobě upřímnej.
- Zajímáš mě jenom ty. - Není mi to jedno.
Ovlivnilo to moje sebevědomí. Já nechci být tenhle typ páru.
- Tak nebuď. Byli jsme v pohodě. - Cole, něco jsi řekl.
Jo, byli jsme v pohodě, nesouhlasíš?
- Bylo nám skvěle. - Co se změnilo?
Ale teď mám pocit, že jsme zpátky v Malibu
a ty jsi naštvaná kvůli jedné mojí poznámce
na kterou se vyptáváš. A já bych ti klidně mohl lhát a říkat,
- že přeháníš. - Jo, upřímnost mi fakt pomohla.
Probírali jsme to do zblbnutí.
S Colleen jsme si vyměnili kompliment.
Ale už v buňkách bylo jasné, že mezi námi absolutně nic není.
A mezi námi dvěma to bylo na jedenácti z deseti.
Požádal jsem tě o ruku.
A pak jsem tě uviděl a z pěti holek se objevila jedna,
která byla víc můj typ.
To, co jsem čekal.
Ale požádal jsem o ruku Zanab.
Myslel jsem si, že Zanab vypadá jako předchozí holky,
co se jmenovaly třeba Lily?
Ne. Společně jsme tuhle situaci přehrávali pořád dokola
v letadle a v Malibu.
A o dva týdny později se bavíš s Mattem.
Chápeš, proč mě to štve?
Já myslel, že je to za náma.
Zay mě přitahuje a ke Colleen nic necítím.
Jo. Miluju…
Miluju celou tuhle přehlídku.
Je to přehlídka?
Moje slova jsou pro tebe jen přehlídka?
Řekl jsi mi věci, které jsou krásné, jsou opravdu moc krásné
a mám pocit, že docela dobře vím, jak na tom jsi.
To ale nevymaže můj rozhovor s Mattem.
Takže se přes to nedokážeš přenést?
Bohužel, Colleen je kočka.
- Chápu. Nemůžu vypadat jako ona. - Zay, ty jsi taky kočka.
Nikdy nebudu jako ona, ale nevadí.
Teď mě přitahuješ mnohem víc ty než ona.
- To jsem ráda. - Tebe jsem poznal.
Zay, mrzí mě, že se to celé stalo.
Podle mě tě to nemrzí, ale nevadí.
Já s Mattem jsme ti, které zasáhl tvůj nevhodný výběr slov.
Oba nás to zranilo. Nesnižuj naši bolest.
Jsem v týmu Matta.
- Jsi v týmu Matt a ne v týmu Cole. - Já…
Takže já jsem teď ten mizera.
Kámo, ty jsi řekl něco nevhodnýho. Udělal jsi to.
A já takovýhle vztah mít nechci.
Takže…
Běž si vzít Matta.
Běž si vzít Colleen.
Takže já a Colleen jsme ti špatní.
- Měli bychom si vyměnit snoubence. - Skvěle.
Tak jo.
Nehlaď mě jako kočku. Prosím.
Panebože. To vypadá hrozně.
Ty…
Jo, jasně, jak kočku.
LÁSKA
- Tak jsme tady. Pan Cole. - Jo.
- Bylo to nevyhnutelné. Že jo? - Jo.
Jsem na druhým konci bazénu.
Proč se vůbec bavit o tom, že seš pěknej
a kdybys jí koupil drink… Proč se o tom bavit?
Zaprvé, cítil bych se úplně stejně jako ty.
Říkáš věci,
- které dávají smysl. - Jo.
Řekl jsem to, ale nebalil jsem ji.
Bavili jsme se povrchně
a vím, že ke mně nic necítila.
Prostě jen mluvila.
Ptala se, jak jsem na tom se Zanab
a Zanab prostě není holka, se kterými jsem v minulosti chodil
a Colleen se ptala, kdo je můj typ.
- A já… - Řekl jsi, že ona je tvůj typ.
- Přesně tak. - S tím nemám problém.
A ona na oplátku řekla, že jsi pěknej kluk
a kdybys jí koupil drink, tak by se vidělo.
Neřekla, že by se vidělo. To ne.
Rozhodně se mě nesnažila sbalit.
Nebalila mě. Když jsme spolu domluvili,
nechápal jsem, proč jsem tyhle dveře vůbec otevíral.
Nebylo v tom žádné „Klapalo by nám to?“
„Neměli bychom být spolu?“ To tam absolutně nebylo.
A já s tím začal.
Colleen se to spíš snažila hrát do outu,
spíš tak odmávla, že jsem taky pěknej. Byla jen milá.
Jako chlap chlapovi. Měl bych mít obavy?
Ne. Děláš si srandu?
Na mém místě bys jí věřil?
Ano.
Kámo, ona z tebe byla úplně hotová.
Je do tebe šíleně zamilovaná.
Vážím si tvé upřímnosti. Cítím ji z tebe.
Rozhodně.
Tak co vy? Jak jste na tom?
Nejsem si jistý, jestli si mě vezme.
Nejsem si jistý, jak jsem na tom já. Jedno vím jistě.
V Malibu a před týdnem jsme měli problémy.
- Doteď dobrý. - Viděl jsem to, mluvil jsem s ní.
Až před 30minutami, kdy jste spolu vy dva mluvili
a ona mi přišla říct, že je v týmu Matt,
protože vás oba urazil rozhovor, který jsem s Colleen vedl.
- Já jsem to nechápal. - Rozumím.
Co jsem řekl špatně?
- Rozhodně. - Víš?
Nepožádal jsem ji o ruku.
A ona mi to ten večer takhle asi řekla…
- Ale tys to neslyšel. - Nechtěl jsem to slyšet.
Slyšel jsem jenom ty první věty a zatmělo se mi před očima.
Tvoje slova mi potvrdila,
že mezi vámi fakt nic není.
- Děkuji ti za to. - No jasně.
Super pokec.
Cestou domů jsi byl divný.
- Byl jsem divný? Proč? - Jo.
- Potichu, na telefonu. - Potichu?
Nevím, o čem ses bavila s Andrewem. Co bylo, bylo.
Když jsem vás tam spolu viděl, zajímalo mě to.
Zjevně jste si rozuměli a já měl pocit, že vyrušuju.
Chtěla ses s ním bavit? Chtěla jsi být víc s ním než se mnou?
Prostě mi upřímně řekni co chceš.
- Jeho rozhodně ne. - Dobře.
Ale rozhodně to bylo citlivé. Dostalo mě to.
Dobře, proč jsi dnes brečela?
- Protože to bolí. Bolí to, zlato. - Co tě dneska ranilo?
Musela jsem mu říct, že bojujeme se vzhledem.
Ať udělám cokoli, nikdy nebudu tvůj typ.
Já tě miluju takového, jaký jsi,
ale ty mě nemiluješ takovou, jaká jsem.
Miluju tě. Proto jsem tě v buňkách požádal o ruku.
Ale na vzhledu záleží. Není to povrchní věc.
Je ode mě naprosto lidské říct, že na vzhledu prostě záleží.
Ty to ale používáš proti mně a mně to připadá jako zrada.
Drž se svého typu. Uvidíme, kam tě to dostane.
Dostalo tě to dosud někam? Ne.
Nechci, aby to znělo, že hledám dokonalost.
Dobře?
Na všem záleží.
Je v tom citové pouto. To máme.
Ale fyzično je jen jedním z problémů, které máme.
První problém byl bývalý. Je víc zapojený, než jsem čekal.
Kolik mi chceš říct? Kolik musím odhalit?
To jsem překonal, alespoň jsem se o to pokusil.
Pak šlo o potrat a děti. Byl jsem…
Byla to síla. Bylo to moc.
Mně to připadá jako neskutečná…
nálož informací, kterými bych neměl procházet.
Pokud máme být kompatibilní, měli bychom si být co nejvíc podobní.
Podle mě tyto zásadní rozdíly určují,
zda se k tobě ten člověk hodí.
Jen se snažím všechno překonat, ale ono to má svoje meze.
A když je pod tím vším ještě vzhled,
oslabuje to citovou vazbu
a ty problémy se mi pak zdají horší.
- Ale neměly by, zlato. - Chápu, že by neměly.
Ale tak to prostě je. jak se přes to mám, do prdele, přenést,
když je tu každý den něco,
co mě zarazí
a do toho je tam ještě tohle, což možná překonám,
ale já si potřebuju připomenout, jaké to bylo v buňkách.
Já se fakt kurevsky snažím, abych měl otevřenou mysl.
A jenom si říkám, co budeme muset překonat příště
a co nás dva týdny před svatbou ještě čeká?
Matte. Ahoj. Dobře, dám tě nahlas.
- Nancy. - Ano, jsem tady.
Kde je, sakra, Colleen?
Myslím, že šli do The Candleroom.
Vím, kam šli. Šli do klubu,
protože klub je důležitější, než jít domů se svým klukem.
Kristepane.
Já končím. Balím si věci.
Ne. Přestaň si balit kufry.
Ne, končím.
Matte. Jdu za tebou, brácho.
Matte. Pusť mě dovnitř! Co se to kurva děje?
- Pusť mě dovnitř. - Sakra.
Co jsi jí řekl?
Že se vracím do bytu a ona,
že se tu sejdeme.
Tak jo.
A místo toho, aby šla se mnou, tak šla do klubu.
- Jak bys na to… - Taky bych byl nasranej.
Ale snažím se ti říct, že to není konec.
Nemusíme balit kufry a jít pryč.
Jak mě chceš přesvědčit? Já jdu.
Celou dobu jsi hledal problém.
- Možná. - Hledáš problém.
- Ale kde je teď? - Neměli jste je!
Žárlím na to, co ty máš.
Colleen miluješ, neměli jste problémy.
Ta holka tě přitahuje od chvíle, kdy jsi ji uviděl.
Za tvou situaci bych platil zlatem.
Máš to tam.
Zítra to proberete a všechno bude v pohodě.
I když to bude nepříjemný, tak to proberete,
jeden z vás dvou se omluví za chybu.
Je jedno, kdo z vás.
Chyba není na jedné straně.
A v tom je ta krása, co?
Ať se stane cokoli, zítra se budete milovat.
Do prdele. Chci být ve vaší situaci.
Chápu, že žárlíš na naše pouto.
Ale je to skutečné?
Nechci holku, co bude do dvou do rána venku…
Víš, že taková není.
- Jak mám vědět, jaká je? - Copak jsi na to ještě nepřišel?
Upřímně? Jsem s ní týden a půl.
Doteď jsme byli v pohádkové říši.
Ale tohle? Tohle je reálnej svět.
Je středa, půl třetí ráno a po ní se slehla zem.
Co teď dělá?
To není člověk, kterému chci odevzdat svůj život.
Teď si tuhle ženu nemůžu vzít.
JEŠTĚ UVIDÍTE…
Dívám se, jak ti slunce dopadá do obličeje
a do krásných, hnědých očí. Jsi krásná.
Vypadáme spolu skvěle. Jsem do tebe blázen.
- Jupí. - Panebože.
- Vezmeš si nigerijské šaty? - Ne.
- Dobře, Raven. - Páni.
Je pro mě velmi důležité mít jejich podporu.
Podpoř mě.
I když pociťuju ten nedostatek fyzické přitažlivosti,
ke svatbě nás vede naše citové spojení.
Jo.
Když tam bude něco, co se ti nelíbí, řekneš ne?
Chceme ji chránit. Nemůže to být dokonalé.
Seš si na 80 procent jistá, že si mě vezmeš?
Věříš, že láska k manželství stačí?
Ne.
Čeká mě největší rozhodnutí v životě.
- Jsi nervózní? - Jo, vyšiluju.
Miluju Cola do hloubky toho, kým je.
Povstaňte, prosím.
Je načase rozhodnout, zda je láska slepá. Berete si ji za ženu?
Berete si ho za manžela?
Překlad titulků: Zuzana Matějková