Matty, ano.
Rozhodně. Chci si tě vzít. Rozhodně.
Ano.
Před rokem jsem poznala životní lásku.
Přicházejí manželé Brennon a Alexa Lemieuxovi!
A můj život se navždy změnil.
Láska může být slepá, ale pro mě nebyla.
Nemůžu si tě vzít.
Ne.
Skončili jsme.
Tak dobře.
O ROK POZDĚJI
- Miluju tě. - Ach, zlato.
Miminko.
Každý nezadaný by to měl zkusit.
Mé štěstí je tvé štěstí.
- Ale musí existovat nějaký kompromis. - Hlupáčku.
Tuhle klobásku si užiju.
Nancyina vajíčka jsou připravená udělat malé Nancy.
- Blond vypadá dobře. - Promiň, saháš na mě.
Prostě se tu bavíme.
Bojím se, že ho uvidím
a strhne mě to zpátky.
Myslel jsem, že spolu budeme chodit…
- Jako vážně? - Po té svatbě.
Jsem teď zamilovanější než kdy dřív.
Tentokrát to vyjde správně.
Musíme, brácho.
Je to někdo, s kým můžeš mít rodinu?
Jsou tu výzvy. Nemůžeme dělat další kroky.
SERIÁL NETFLIX
DALLAS, TEXAS
VÍTEJTE NA MEZINÁRODNÍM LETIŠTI V DALLASU
TOALETY ZAVAZADLA E37, E38
- Jak se máš? - Jak se máš?
- Můžeme? - Jo, dobrý. Jak se máš?
Mám hrozný hlad.
Já taky.
LÁSKA JE SLEPÁ PO SVATBĚ
DŮM ALEXIINA OTCE
Haló?
Ahoj, Sneaky!
Ahoj, Sneaky.
- Ahoj. - Jak se máš, Alexo?
ADAM OTEC ALEXY
- Kdo mě chce obejmout první? - Klid.
Lemieuxovi jsou zpátky.
Šabat šalom.
Manželství je skvělé.
Tvůj nejlepší kámoš je pořád s tebou
a život je mnohem lepší, když ho někdo žije s tebou.
Všechno je prostě lepší.
Žiju svůj sen, lidi. Ž-I-J-U.
Cože?
- Žiješ? Jo, jako užíváš. - Jo.
Cink.
- Kde jsou vaši? Je pozdě. - Mají to sem daleko.
- Na koni? - Trvá to.
Ne, mají samozřejmě kočár. Stejně jako já.
Už je to tady! To se mi snad…
Vidíš? S tímhle jsem musela žít.
Pořád musím, ale přišla jsem o sluch, tak je to lepší.
Na všechny začíná působit alkohol.
L'chaim.
Jaký byl minulý rok?
Těším se na další kapitolu s dětmi.
Zvlášť když vím, že Brennon bude moc dobrej táta.
Díky tomu víc věřím, že i já budu dobrá máma.
Hlavně mějte před dětmi zázemí,
je to stresující.
I když máte skvělý vztah, je stresující mít děti.
Když přijdou, tak přijdou.
Nějak jsem se nikdy moc nechránili.
Víš?
Rozhoduje o tom Bůh.
Vytáhnout a pomodlit.
Manželské lože je v pohodě.
V pohodě? Trochu víc než v pohodě, ne?
- Vždyť víš. - Máme hodně sexu.
To se mi líbí.
Jo, a Brennon je…
- Je… - Dvě popleskání.
Dobrý. Tak to musím bejt skvělej.
- Hádám. Nevím. - Dobře.
Přesně tak. Je to gentleman každým coulem.
Těšíš se na těhotenství? Na to velké břicho?
To mi nevadí, ale rozhodně chci císařský řez, spodem nic nepůjde.
- Zůstanu těsná. - Mně se to líbilo.
A já ti to přeju.
Ale mně se líbí, jakej má teď tvar a…
- Ale ono se to vrátí, je to sval. - Jo, ale ne.
Nechci žádný navracení, chci řezání.
Vytáhněte ho z břicha, ne z mojí vagíny.
Jsem tvoje macecha i nejlepší kámoška.
Takže kdo budu pak?
Mockrát jsem už slyšela: „Tvoje macecha je tak sexy…“
Jsem si toho vědoma, jasný?
Budeš babička.
Už nebudu poslouchat řeči o sexy maceše.
Budeš jen babi Momo.
Babi Momo. Dobře.
Zní to hezky. Babi Momo.
Rodokmen je…
Bylo by hodně divný, kdybych byla těhotná taky?
To zní hodně ujetě, asi to vynecháme.
Společné těhotenství?
Babi Momo.
Sexy babča. Tak to prostě bude.
Miluju tě.
Zdravím.
Rádi vás vidíme.
- Jak je? - Ahoj!
Vítejte na šábesové večeři. Jo, šabat šalom.
Rodinných srazů bylo několik.
Dáme si challu a víno.
Challa, jako chálka?
Jo, přesně.
Snažíme se propojovat tradice.
prý bude chálka.
Jo, skoro. Je to challa.
Ale vlastně je tam na začátku „č“.
- Cože? - Jako chleba.
Snažit se propojit všechny tradice je občas chaotické.
Děkujeme Bohu za chléb…
Celá moje rodina konvertovala k judaismu.
Všichni. Chodili spolu na hodiny.
Chodili na hodiny.
Díky, že jste přišli na šábesovou večeři.
Naše rodina se rozrůstá, máme vás všechny rádi.
- Díky. - Díky moc.
Máme vás rádi.
- L'chaim. - Na zdraví!
L'chaim.
Na zdraví.
Na zdraví vám všem.
Co se vám na manželství líbí nejvíc?
No, mně se na manželství nejvíc líbí,
že mám prostě někoho u sebe.
On je můj. Je to můj humr.
A to je dobrý?
Jo, to je dobrý. Mám do vyryté i ve snubním prstenu.
- „Jsi můj humr.“ - To bys nepochopil.
- To je z Přátel. - To je něco pro mladý.
Vysvětli mu to.
Je to jako když se humři chytnou klepítky.
- Jsou zahumrovaní. - Nemůžu se odpojit.
Než je snědí, nebo až potom?
Mysleli jste si, že nám úplně přeskočilo?
Když jsem přišla, přitáhla sem tohohle řízka a řekla,
že ho znám dva týdny a že si ho vezmu.
Na sto procent.
Já myslel, že je to vtip.
Nechceš znovu říct svůj svatební proslov?
Vážně? Chceš, abych byl upřímný?
- Jo. - Jo.
Dobře, nesnáším ho.
Tak jo.
Dobře, tak jo.
Ne. Takže… Jsem příjemně překvapen.
Je, jaký je. Uctivý a pracovitý.
Vždycky jsem ti říkal, že by se k tobě hodil kluk z venkova.
A bez urážky,
podle mě u vás nosí kalhoty ona. To by chtělo srovnat.
Myslíš?
- Fakt. - Na sto procent.
Panebože. Ne.
- Jen jsem upřímný. - Tak jo.
Můj vztah s jejím tátou?
Nevím, je to divný. Nechci říkat sprostý.
Tak co je novýho?
Ale je v tom trochu popichování.
Když si trochu rýpnete, rýpne si i on do vás.
A člověk to musí umět vzít s humorem.
Kdyby se to stalo mně, změním to, ale to je těžký.
V našem vztahu je rovnováha, díky.
- Říká ona. - Občas velí on.
A jindy já. To je potřeba.
Spojení našich rodin je…
- Bylo to krásné. - Bylo to skvělé.
Měla jsem z toho strach.
Proč?
Protože jsi moje prdelka. Prostě proto.
Jo.
Můj Bren-Bren.
Je v dobrých rukou.
A naše děti budou mít troje prarodiče, to je skvělý.
- Ano. - To se máme!
Vidím tu bezplatné hlídání.
Na zdraví.
Na rodinu.
Na velkou rodinu.
Cink. Cink.
- Podívej se na ty čumáčky! - Štěňátka.
- Ahoj. - Ahoj, pojď.
Jaxone, musíš se pochlapit.
- Pojď. - Jsou velcí.
Dobře. Běž si hrát.
Na manželství je nejlepší to, že je takový drahoušek.
Jo. Když jsme spolu sami,
tak pořád říká, jak jsem roztomilá
a žvatlá na mě.
Nic neřeknu.
To může slyšet jenom ona.
Na sto procent.
Jsem v pokušení skočit pod tu hadici.
Pořídíme si buldoka?
- Ani omylem. - Proč ne?
- Jsou super. - Ne.
Chci fenku.
Jsou mnohem hodnější.
Fakt vypadáš jako tvůj pes.
- Nohy, ruce. - Mám krátké nohy.
Má dlouhý trup a krátké nohy a já taky.
- Je to tvůj syn. - Je to tak.
Jaxon je můj, ale ona ho chce nechat vykastrovat.
Jo. Na můj vkus moc ojíždí.
Ráda spí bez kalhot.
- To ne… - A když je tam pes,
- není jí to příjemné. - To ne.
Pod peřinou se toho děje hodně,
když máte dlouhosrstého jezevčíka, co se tam vrtí.
Je to těžký.
Tak jo. Bude to tak nejlepší.
Už by mu měli přistřihnout křidýlka.
Je to pes, takže vykastrovat.
Jo, promiň.
Nejsem odborník na psy.
- Jo. - Ale je to potřeba udělat.
Nevím, jestli se to opravdu stane.
Nejvyšší čas.
Před dalším psem potřebujeme dům.
- Rozhodně. - Chci dům.
- Ano. - Ale chci být v Dallasu.
Jo, nebo můžeme koupit dům ve Fort Worthu a mít z toho radost.
Za 800 000 dolarů o 30 kilometrů dál máš obří dům.
Tady tak kůlničku.
Vážím si tvého názoru.
- Vážím si ho, ale nezáleží na něm. - Nezáleží na něm.
Uvidíme. To se uvidí.
Ale ty nežiješ v nejlepší čtvrti.
- Ne? O čem to mluvíš? - Fakt.
- Žiju ve fantastické oblasti. - V popelnici bylo tělo chlapa.
Ale no tak…
Údajně.
Jsme spolu už rok
a máme v plánu se k sobě brzy nastěhovat.
Děláme, jak to cítíme a co je pro nás nejlepší.
A víme, že pro nás je ideální postup
chviličku počkat a pak se k sobě nastěhovat.
Ale kdybychom se nevzali, asi bychom spolu nebyli.
S tím souhlasím.
Hádáme se a já si říkám, že si mě vzal z nějakého důvodu.
Zjevně mě miluje.
Vidí se mnou budoucnost.
Myslím, že bych to nevnímala stejně,
kdybychom se nevzali a pak přišly ty hádky.
Věděli jsme, že chceme být spolu,
ale musíme na tom pracovat.
Museli jsme se pomalu měnit tak,
jak to ten druhý potřeboval.
Kdybychom se sestěhovali, kdo ví, jak by to dopadlo?
Pokud nám to má fungovat, musíme to udělat takhle.
- A vůbec toho nelitujeme. - Jo.
- Klidně můžeš něco dodat… - Ne, dobrý.
- Jo. - Jo.
Náš vztah začal komunikací.
- A pak se naše komunikace… - Správně.
- Ne že by to nebylo dobré. - Nebylo.
Jen jsme se museli naučit, jak reagujeme na určité situace.
- Reagovala jsi přehnaně… - Protože jsi mě neposlouchal.
Neposlouchal jsi, když jsem mluvila.
- A mě to naštvalo. - Jo.
A ty ses naštval, protože jsem se naštvala.
Takže to bylo…
Jo.
Kdybych před rokem a půl zavtipkovala o krátkých nohách…
O tvých nožičkách.
- Na vývoj. - Na vývoj.
- To už mým nohám nehrozí. - To ne, ty se zasekly.
Se picnu.
Konečně doma.
Aleluja.
- Domov! - Ahoj, děcka.
Jsme doma!
- Mám hlad. - Zapnu horkovzdušnou fritézu?
Královna horkovzdušné fritézy.
Zrovna jsem nedávno přemýšlela o tom, že ty máš rád takový mokrý jídlo
a já suchý a křupavý.
- Máš rád dušené, polévky. Jo. - Polévky.
- Já na omáčky nejsem. - Ale shodneme se na koření.
Nevěřím lidem, kteří nemají rádi ostrá jídla.
To v sobě nemáš duši? Nevíš, co je to život.
Po svatbě jsme s SK museli udělat krok zpět.
Musela jsem toho hodně zpracovat.
Šílené drama plné emocí.
Slibuješ, že ji budeš milovat, ctít, opatrovat a chránit,
že se vzdáš všech ostatních a budeš jen s ní navždy?
Pokud ano, řekni ano.
Ne.
Mám pocit, že dnes na tohle není ta nejvhodnější chvíle.
Bylo to děsivé, ale teď jsme na tom mnohem lépe.
A je to úžasné.
Každý potřebuje v životě trochu koření.
- Já ho mám v tobě. - A já… Proč?
Už nejsme zasnoubení,
ale rozhodně spolu chodíme.
To je můj muž. To je můj přítel.
Můj chlap.
Tak kdy přijdeš na pilates?
Jedině, když nepovedeš lekci.
Nechceš slyšet můj lektorský hlas?
Vzal bych to zvolna.
Pro mě jsi zlatíčko, ale pro ně jsi instruktorka pilates.
- Jo. - Nechci to slyšet.
Bylo to pro mě těžké rozhodnutí.
Bylo to asi jedno z nejtěžších rozhodnutí,
jaké jsem kdy musel udělat.
Nechci kývnout na něco,
o čem nejsem stoprocentně přesvědčený,
ale vážím si toho, jak to přijala.
- Nechci to slyšet. - Páni!
Po svatbě jsem se přestěhoval do Kalifornie kvůli škole.
Dali jsme si čas na to, abychom to celé zpracovali.
Zůstali jsme v kontaktu.
Začali jsme přemýšlet o možnosti zkusit to spolu znovu.
A zjistili jsme, že se pořád milujeme.
Na tom jsme začali stavět.
Určitě bys na mě byla extra přísná.
- Vím, na čem musíš zamakat. - Právě.
Musela bych, protože vím, co podle mě potřebuješ dělat.
Tak jo.
Kdykoli na Raven pomyslím, mám pocit, že mě nemůže nic zastavit.
Miluju ji a nechci ji ztratit.
Škola mi fakt dává zabrat.
Jsem na tebe pyšná.
Kromě stáže, práce na plný úvazek ještě chodíš do školy.
A za celý rok se nestalo, že bys mi nezavolal.
- Nikdy se to nestalo. - Jo.
- To je vážně těžké. Víš? - Člověk musí hodně plánovat.
Musíš mít režim.
Takhle jsme si představovali budoucnost
a vím, že tohle je cesta k ní.
Koukni na nás.
Ahoj, slečno Nancy!
- Ahoj. Proč ladíme? - No jo, oba máme růžovou!
- Obejmu tě. - Panebože.
Ahoj.
- Máš blond vlasy? - Jsou blond.
- To je změna. - Ano.
- Líbí se mi. - Léto skončilo.
- Změna byla potřeba. - Skvělý.
Voda a old-fashioned.
Old-fashioned? Piješ whiskey?
No jo, jen abych se uvolnila.
Jo, já vím.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Ví tvoje máma se sestrou, že jsme se dneska sešli?
Jo, řekl jsem jim to.
A ví to tvoje rodina? Steve?
Nevědí.
- Nevědí? - Neví nic.
Takže když ti vždycky říkám, ať je pozdravuješ,
tak to neuděláš.
Nějak se to ztratí v překladu.
To je fér.
Nancy jsem v průběhu roku vídal.
Je jiná než ostatní ex. Jediná snoubenka.
Nikdy jsem nestál u oltáře.
Rozumíme si a vždycky je s ní zábava.
Jasně, že ji chci mít ve svém životě.
Já nebývám sdílná
ohledně svých vztahů, financí, života.
Obvykle to probíhá asi takhle: „Stěhuju se do San Franciska, čau.“
Když ji pozvu na výlet, tak jede se mnou.
Žádné otázky.
Rodina mi vždycky věřila a já mohla dělat, co jsem chtěla.
Takže když jsem jim tak mimochodem řekla, že jsem zasnoubená,
že se budu vdávat a chystá se svatba…
Oni mě znají a věděli, že jsem se rozhodla správně.
Vědí, že se umím rozhodnout správně.
A myslím si, že celý ten náš svatební den
byl pro ně silně emotivní.
Pro ně to bylo doopravdy.
Konečně odvedou svou sestřičku a svou jedinou dceru k oltáři.
Jo.
A odevzdají ji tomu, koho miluje.
Tomu, o kom jim řekla, že je ten pravý.
Tomu, o kterém řekla, že ho miluje a chce s ním být.
A já řeknu „ano“.
A pak se se stalo, co se stalo. Podle mě to pro ně bylo…
Oni vokalizovali bolest, kterou jsem cítila a nemohla projevit.
Přivedli jste nás sem.
Je to naše rozhodnutí.
Proč jsme tady?
Proč nás sem taháš a plýtváš naším časem?
Já bych s tebou takhle nikdy nemluvila. Já se nehádám, já miluju.
To říkám pořád.
Nebojuju, miluju.
Pro mě to byly jejich pocity vůči tobě.
A ty byly nenávistné, protože si tě nezamilovali.
A o tom to je. Já se na ně nezlobím. Rozumím tomu, že…
Bylo v tom šíleně moc emocí, byla tam jejich dcera…
- Ale v tu chvíli jsem nechápal. - Jasně.
Já se bála, že se porvete.
Nebojuju, miluju.
Mám to stejně jako ty, ale byl jsem fakt naštvaný.
- Jo. - Každopádně jsme o rok dál.
Jo. Tvoje energie, tvoje míra pozitivity…
Ráda s tebou trávím čas, jsi dobrý člověk.
Ty není snadné najít.
Jasně, že tě chci mít v životě.
A nikdo jiný to podle mě nepochopí.
Chci, aby ses na mě mohla spolehnout.
Vždycky mi pověz, co můžu udělat.
- Obejmi mě. - Budeš hodnej?
- Vždycky jsem hodnej. - Budeš?
- Jsem nejhodnější. - Tak jo.
- A ty budeš hodná? - Copak já nejsem hodná?
Mám ti vyjmenovat, co jsi udělala?
- Ano. Ukaž. - Je prázdnej. Neexistuje.
- Ahoj, dámy. - Zatančíš nám?
- Jako Selena? - Ahoj, lásko.
- Sláva královně! - Tady je!
- Panebože. Vítej v našem doju. - Ahoj.
- Ahoj! - Ahoj.
Kdybych měla mít někdy něco s holkou…
Tak s Raven. Jasný!
Ale jen já, Brennon si o tom může nechat zdát.
Tohle se týká jenom mě.
- Panebože! - Ahoj.
- Křeslo pro mě! - Lenoška.
- Jo, tady. - Vítej u našeho stolu.
- Ahoj. - Vypadáte úžasně.
- Ano. - Samé zářivé barvy!
Ahoj, zlato.
- Neviděly jsme se roky! - Stýskalo se mi.
Jo, mně taky.
Tak jak se všichni máte?
Nemám co hlásit.
Seš jako Aoki. Věnuješ se muzice a není tě vidět.
- Rozjíždíš to. - Seš ve Vegas.
- Ve Vegas jsem byla, ano. - Samozřejmě.
Ale jinak je v mém životě muž. Jmenuje se Paul.
- Panebože. Novinka! - Co? Tak jo.
- Prej, že nemá co hlásit. - Vegas, kdo? Kdo je Paul?
Paul je můj terapeut.
- Aha! - Terapeut.
- To je ještě lepší. - A úplně mi mění život.
- To je skvělý. - Povídáme si.
Ve 13 jsem přišla o otce…
A vždy mi tak nějak chyběl mužský pohled.
A chtěla jsem vědět, jestli je to mnou.
Chtěla jsem, aby mi chlap řekl, že je to mnou,
že vidím něco, co tam není.
Bylo toho mnohem víc.
Zpětně vidím, že Cole byl posledním dílkem skládačky,
který jsem se snažila vložit do svého příběhu.
Stojím si za svým rozhodnutím
a stojím si za tím, co jsem řekla.
Ale musela jsem vstřebat hodně věcí.
Znevažoval jsi mě.
Bez mrknutí oka jsi mi srazil sebevědomí.
A strašně mi vadí, že na mě takhle působíš.
Láska by takhle neměla bolet.
Nemůžu si tě vzít, a nevezmu.
Jsem aktuálně svobodná, totálně nezadaná.
Zprávy mám otevřené.
Klidně napište.
Cililink!
Jupí!
Hodně jsem na sobě zapracovala,
abych mohla s někým mít opravdu zdravý vztah.
Snad najdu toho pravého na celý život.
Jaké to je mít manžela?
Byla jsem fakt blízko, ale nic, tak mě to fakt zajímá.
Ty ses vyhnula neštěstí, holka.
- Ano, ano. - Velký špatný.
No, s Brennonem je to skvělý.
První měsíc jsme s tím trochu zápasili,
říkala jsem mu, že nasazením prstýnku pro prostě nekončí.
- Jo. - Musíte si toho druhého denně zasloužit.
A to já potřebuju. Denně to vidět, denně to slyšet
a my dva spolu můžeme mluvit o všem.
I u sexu. Třeba takový to: „Tyjo, tohle bylo… To se ti fakt…“
- Pozitivní motivace. - „Tohle se mi líbilo.“
„A tohle bylo skvělý.“
„Zlato, musíš být nahoře, pálí mě žáha.“
Panebože, žáha!
No a co ty?
Dobrý. S SK je to dobrý.
Už je zpět, nebo pořád…?
Ne, ještě mu zbývá rok školy.
Jak to na dálku funguje?
Je to fakt dobrý.
Jasně, že je to občas náročné.
- Jsme od sebe daleko. - Jo.
Nemůžeme dělat další kroky.
Jo.
Ale naše komunikace, důvěra, všechno je teď mnohem dál.
Už máme i společný byt.
To je pěkný.
To se mi líbí.
Co bude dál? No, já nevím.
- Colleen, ty nic neříkáš. - Co ty a Matt?
Tak jo, s Mattem jsme na tom teď fakt skvěle.
Měli jsem velké konflikty v prvních asi šesti měsících.
Oba jsme paličatí.
Měli jsme konflikty, ale vždycky jsme si sedli a řekli si:
„Tak jo, jaký máme možnosti?“
Můžeme se buď rozejít, nebo o sebe budeme dál bojovat.
Vracíme se k sobě z nějakého důvodu.
A upřímně se zbožňujeme a milujeme.
A teď jsme v tý extrémně trapný zamilovaný fázi.
Pořád po sobě lezeme jak idioti.
Nechceme to uspěchat a podělat.
Podle mě bylo správné rozhodnutí,
že žijete odděleně. A máte každý svůj život.
Nebudu s ním bydlet, dokud nevykastruje psa.
Jeho pes není vykastrovaný, takže pořád obskakuje…
Rozhodně ne.
Všude. Zní to hrozně hloupě, ale…
Ne.
Seru na psa. Doslova. Ale…
- Jako… - Mám ho ráda.
- Jezevčík jeden mrňavej. - Možná.
- Ale ty jsi jeho žena. - Jo.
Colleen je nejvíc.
Jo, partner je nejdůležitější.
O tom psovi jsem to nevěděla.
Netušila jsem, že tohle řeší. Pes?
Je mi líto, pane, ale pes nemůže mít přednost před ženou.
Tuhle klobásku si dneska užiju.
- Stejně velká jak Bartise. - Jo!
Tahle klobáska ti nezpůsobí citové trauma.
Chceme drby.
Snažili jsme se být kamarádi.
- A pro mě… - A bylo něco?
- Pak už nikdy nic. - Tak jo.
- Vážně? - Já ten pohled viděla!
Jednou to bylo trochu důvěrnější.
Během dalšího setkání jsem mu seděla na klíně
a pak mi došlo, že tohle není v pořádku.
Můj problém je, že nemám hranice,
protože jsem ho milovala.
A u oltáře jsi řekla ano, málem jste se vzali.
Kdyby řekl ano, vedeme tu jiný rozhovor.
Já jsem si z toho odnesla to, že ideální kontakt je žádný kontakt.
Ano.
Skvělá energie.
Lidi, bude párty.
Milujeme párty!
K jaké příležitosti?
Moje narozeniny. Hrozně se těším, opouštím svá zlatá léta.
- Koktejly na úrovni. - To je skvělý.
Velkolepá atmosféra. Mega. Viděly jste můj zadek, ne?
Hej!
Máš někde seznam dárků?
Mám ráda diamanty. Ty koupíte všude.
To se mi líbí.
Jasně, rozumím.
Uspořádáme tu nejlepší párty.
Mega obrovskou.
Chci, aby to bylo na úrovni, černé, sexy, elegantní.
- Prostě zábava. - Máš úroveň.
- Jo. - Jo, jako Met Gala.
Rozhodli jsme se, že pozveme všechny.
- Bude tam Cole. - V pohodě.
Říkali jsme si, že pozveme všechny a uvidíme.
To je samozřejmost.
Takže šaty, ve kterých vynikne tvůj zadek a prsa.
- Nepoleju ho, slibuju. - Bude tam nějaká zábava?
Jo, je najatá.
- Cole. - Cole.
Klaun, bude tam klaun.
Žonglování s varovnými znameními. Divný.
Na to se napijeme.
- Na zdraví! - Na tvé narozeniny.
Na zdraví, zlato.
Dám si mimosu.
- Dáme si. - Jo.
Je moc brzy na pití něčeho jiného.
Není tak moc brzy.
- Někde je pět hodin. - Brunch.
Dáte nám mimosy?
Děkuji.
Život je fajn. Po svatbě jsem hodně pracoval.
Chtěl jsem se přivést na jiné myšlenky, tak jsem začal makat
co nejvíc to šlo.
Tak nějak randím,
bavím se s lidmi,
ale nepotkal jsem nikoho, s kým bych chtěl mít vážný vztah.
Napadlo mě, že bych se přestěhoval
do San Diega.
To ti říkám už dlouho.
Chci dobrodružné prostředí.
- Jo. - Jako všichni.
Chci surfovat. Chci si najít holku v bikinách
a požádat ji o ruku.
A pak to bude všechno dobrý.
Zní to jednoduše, ne?
Vždycky jsi chtěl někoho laskavého.
Ano.
A pak ti dojde, že ona tak laskavá není.
Jo.
Že jo?
Víte, že jsem od té doby se Zay nemluvil?
To je šílený. Jak je to dlouho? Rok?
Hodně dlouho.
Já jsem si fakt myslel, že si mě vezme.
A kdyby si mě nevzala,
řekli jsme si, že spolu budeme dál chodit.
Ona…
Ona mi lhala. Oklamala mě. Fakt mě oklamala.
Vzniklo mezi námi skutečné pouto a skutečná láska
a vášnivý vztah.
Myslím, že jsem dal lásce se Zanab obrovskou šanci.
Toho vztahu vůbec nelituju.
Lituju jen způsobené bolesti.
Byl to tak traumatizující den.
- Jo. - To bylo…
Tohle byla ta nejhorší věc.
- Bylo těžké to sledovat, fakt. - To teda.
- Tohle bys jí neudělal. - To teda ne.
- Kdybys mluvil první. - Jo.
Nemluvil jsem s ní celou věčnost,
takže je z toho teď podivná vzpomínka.
Ale ještě dneska jsem z toho zmatený.
Jo.
Jak tvrdila, že jsem urážel její vzhled, ale to jsem nedělal.
Ty mandarinky.
- Ovoce. - Vždyť ty mají tak 30 kalorií.
Podle mě se po nich hubne jako po grepech.
To dělá i celer.
- Není tlustá. - Jo.
Nemyslím si to.
Pochybuju, že bych si kdy v životě něco takového pomyslel.
Tohle jsem nemohl vyhrát.
Vždyť to nedává smysl. Mandarinky nemají kalorie.
Nevím, co mají, ale jsou zdravé. Jsou v nich jen vitamíny.
Tělu dělají dobře. Já nevím.
Já to nechápu. Vážně.
A za týden si oživím vzpomínky, protože ji uvidím.
Znáte Alexu? Neznáte.
- Ne. - Ne.
Za týden má oslavu narozenin.
A všechny vás pozvala?
Všichni jsou pozvaní.
Co jí chceš říct, až ji uvidíš?
Jedna moje část by jí chtěla říct věci, co jsou zraňující,
ale 80 procent Colea Zay zbožňuje.
Ona je krásný, úžasný člověk.
Ale pak je tam těch 20 procent, co se klidně pohádá.
- Fakt mě to stresuje. - Jsem rád, že můžeme pomoct.
Panebože.
- Můžem? - Modrá 82.
- Tak jo. - Modrá 82, hra! Hej!
- Proč rozehráváte? - Blbost, co?
A je to na zemi.
- Zkusíš to výš? Dobrý. - Jedna.
Dělej to, jak jsi zvyklý. Jako sáhnout na zadek.
- Neboj, tomu rozumím. - Do rozkroku.
Sakra!
Tak jo.
Těším se, až zase všechny uvidím.
Už jsme se nějakou dobu nesešli všichni dohromady,
často ve městě nebývám.
- Mysli na Daka Prescotta. - Co nejrychleji.
Ale ne!
To se pojišťovna prohne.
Dobrá hra.
Tak jo, pojďte na panáka.
- Jako za starých časů. - Zábava.
- To nás rozjede. - Jako vždycky.
Připraveni?
Konec hry!
Zabralo to!
Myslím, že je čas na jídlo.
- Super. - Super, špízy.
- Cibulové kroužky. - To je porce!
Tomu říkám jídlo.
Podělíš se, nebo ne?
Nepodělím, ale můžeš si vzít. Jen ty.
Jestli si vezmou oni, dostanou kop z otočky.
Chybí mi tu Cole.
- Je pozván na večírek? - Jak to vypadá?
Bylo mi řečeno, že pozvánku dostal.
- Dobrý. - Fajn. Co si o tom myslíš ty?
- Nejsem nadšenej. - Každý to má jinak.
Každý se může kamarádit s kýmkoli, já o to zájem nemám.
- Dobře. - SK, jak se máš?
Mám letní prázdniny, takže jsem zpátky v Texasu.
Cestování je hodně nákladné. Nebudu lhát, stojí to dost.
- Jo. - Věřím.
Lítám tam a zpátky už skoro rok.
- Jo. - Máme společný byt.
- Bydlíme spolu! - Hezký.
Zařizovali jsme ho spolu. Je to společný domov.
Strašně se mi líbí, že se můžu znovu a přirozeně zamilovat.
Super, přeju ti to.
To je super, kámo. To je sakra novinka.
Je to přirozené.
Uvědomil jsem si, proč mám tuhle ženu ve svém životě.
Vybral jsem si ji z nějakého důvodu. Dostali jsme příležitost
upřímně vše probrat a zjistit, co nám to bude fungovat
a co ne.
To nám dalo dobrý základ.
A je skvělé sledovat, jak se náš vztah rozvíjí.
A co ty s Nancy?
Byli jsme na obědě a chápu, proč jsem se zamiloval.
- Je úžasná. - Pořád k ní chováš city?
- Žádné romantické city. - A řekl jsi jí to?
Ne, to ne, ale podle mě to ví.
Myslet si to a říct jí to jsou ale dvě různé věci.
Řekl jsem to u oltáře. Nevím, co víc bych měl říct.
Ale v hlavě můžeš mít myšlenky na to, že by to možná ještě šlo.
- Protože jsi neřekl výslovně ne. - Ne.
Chápeš?
Myslím, že už ke mně nic necítí.
Nicméně tam byly věci, o kterých jsem mluvil i s jinými holkami…
Jsem přátelský, flirtuju. Někdo si to může vykládat
jako zájem a myslet si, že je naděje.
Pokud máme být kamarádi, tohle tam být nemůže.
Myslím, že můžeme být přátelé.
Minimálně v to doufám.
Jo, teď to záleží na vás.
Pokud chcete být kamarádi, budete.
Chápeš? Je to takhle prosté.
No a co ty? Jak vypadá tvůj manželský život?
Je to dobrý. Ještě spolu nebydlíme.
- Dobře. - Z vlastní vůle.
Přiznávám to.
Byl to krok do neznáma a uvědomujeme si to.
Kdybychom se k sobě chtěli nastěhovat,
musel bych přerušit smlouvu a stálo by mě to 5 000 dolarů.
- Já to udělal. - Stojí to za 5 000 dolarů?
- S tím souhlasím. - Pokud spolu nechcete bydlet…
- Ne, vydrž. - Já bych to neudělal.
Nejde o to, že spolu nechceme žít. Tak to nechci stavět.
- Chceme spolu žít. - Ale nežijete.
- Zatím. - Dobře.
Načasování, plánujeme spolu žít.
- Už je to rok. - Jo, už je to rok.
Zvenčí si říkáme, jak je možný, že jste se vzali a nežijete spolu.
- Přesně tak. - Ale to je váš vztah.
Nebudu soudit to, že spolu nebydlíte.
Nevím, čím jste si prošli.
V dlouhodobém horizontu je to pro nás nejlepší.
Tohle je závazek na celý život.
Aby to fungovalo, musíme to udělat po svém.
Už jsem si prošel rozvodem. Člověk má pořád vzadu v hlavě
jestli je to realita, nebo ne.
Vydrží nám to? Jak to dopadne?
Je snadné být skeptický, ale vzali jsme se z nějakého důvodu.
Musíme o to bojovat.
Bojíš se, že budou lidi váš vztah zpochybňovat?
Rozhodně ne, protože vím, jak jsme na tom.
Vím, že je hodně neobvyklé být sezdaní a nežít spolu.
Jen proto, že spolu nežijeme to neznamená, že se nemilujeme.
Přijel můj bratr AB. Rodina je pro mě hodně důležitá.
Děkuji.
Mňam.
Těším se na vyhlídku naší společné budoucnosti,
kdy budeme jedna velká, šťastná rodina.
- Masové kuličky pro vás. - Díky.
Mňam.
- A pro vás salát. - Super. Děkuju.
Není zač.
Ahoj, lístečky.
Nemůžu uvěřit, že jíš salát.
To se mi líbí.
Jako já.
Není to špatné.
Přesně tak.
- Chutná mu to. - Předělala jsi ho.
Nedávno jsem uvařila salát.
- A snědl ho. - Ty jsi uvařila?
Fakt se snažím, což je obrovská…
- Máme horkovzdušnou fritézu. - Jo, máme.
- Dobře. - Je to dobrý.
Budu upřímný, když jsem sem jel, moc jsem nevěděl, co čekat.
- Jo? - Vztah na dálku…
Není to pro každého, ale jsem rád, že vám to funguje.
Mám z toho velkou radost.
Díky.
Odskočím si.
Brácho, Raven vypadá úžasně.
Vyhrál jsem loterii.
Nikdy jsi nebyl šťastnější.
Jsem šťastný. Náš vztah ustál uplynulý rok,
což je zásadní.
Mám z našeho vztahu mnohem lepší pocit
a podle mě je důležité dát jí ujištění,
že tu budu i za rok.
Chci, aby věděla, že tam ten závazek je.
Chápu.
Chci ji znovu požádat o ruku.
No a tentokrát…
Když tohle celé začalo…
Moment, tak proto jsi mě sem pozval?
- Takže… - Panebože.
Raven miluju bez pochybností.
Po celou dobu stojí po mém boku a já si toho moc vážím,
protože mi dává pocit, že o ní nemusím pochybovat.
A to nechci ztratit.
- Dobře, brácho. Panebože. - To vyjde.
- To dáme. - Tak jo. Dobře.
Láska je opravdu slepá.
Tuší, co se děje?
Řekne vůbec ano?
Překlad titulků: Zuzana Matějková