TIFFANY, 36 RECRUITERKA
Tiffy?
Tiff, haló.
Tvoje rande skončilo, zlato.
Ano?
Haló, je tam někdo?
Chci se dostat do tvojí hlavy.
Hej!
Abych věděl, co ti můžu dát.
Chci, abys byla mou ženou.
Tak říkám, hej, hej!
Hej, chlape!
Pojďme zpátky. Jdeme.
- Dobrý? - Co potřebuješ?
Dobře. Tady máš boty.
Vezmu ti věci.
Přineseš mi vodu?
- Je tu ještě Brett? - Ne.
- Panebože. - To nic.
To nic.
Ne. Cítím se hrozně.
LÁSKA JE SLEPÁ
DÁMSKÝ PŘÍBYTEK
Opravdu věřím tomu, že každý
k sobě nakonec najde toho pravého.
Je to těžký. Je tu spousta skvělých lidí.
Jo. Josh splňuje všechny požadavky.
A Marshall. Je to skvělý člověk.
Teď jsou vyrovnaní, nemůžu si stěžovat.
Jsem tu týden a říkám tomu zrychlený program.
Lidi se tu zamilovávají.
Já mám Marshalla.
A moje další spojení je s Joshem.
Miluju je oba. S oběma si rozumím.
Marshall je citlivý. Marshall je jemný.
Je sentimentální. Je klidný a oddaný.
Přesný opak mojí energie.
Co se ti na mně zatím nejvíc líbí?
Nejvíc se mi na tobě zatím líbí, že jsi vůči sobě autentická.
Připomínáš mi domov a domov je tam, kde je srdce.
Přestaň. Už se červenám.
A Josh je drsnější. Josh je stejný jako já.
Je v něm síla, mužnost a tvrdost.
Žiju sama a občas jsem fakt paranoidní.
Podívám se na zeď a…
Holka, se mnou by ses nemusela bát.
Jo, nakopal bys všem bubákům zadek!
Jsem rychlejší než strašidla.
- Jak se naparuje, chlápek. - Já jsem chlápek.
Pokud ke mně patříš, pověz mi to. Chci pravdu.
Teď jsme v ringu.
Máme Evanderfielda a Mikea Tysona, ale nevíme, kdo vede.
- Takže? - Kdo je první?
- Jackie. - Jackie. Dobře, super.
S Jackie máme silné pouto.
Chceme jednoho člověka.
Odjakživa mě šikanovaly moje emoce
a byl jsem za ně šikanovaný.
V buňkách můžu být od začátku citlivý a je to přijímáno.
Už jdu, zlato.
Mým nejniternějším přáním je najít tady
věčnou lásku. Sakra.
Je šílený to říct. Věčnou.
Ale jsem připravený.
Můžu ti něco říct?
Povídej.
Mám Roombu.
Hádej, jak se jmenuje.
Marshall.
Cože?
Úplně jsem na to zapomněla.
Marshall se dvěma „L“.
Nekecám.
Jack, to je šílený.
Je to šílený. Je nám to souzeno.
Mám člověka jménem Marshall a robota jménem Marshall.
Jsem Marshallová.
Ještě ne.
Ještě ne. Chci ještě Marshalla mladšího.
No páni.
Aha.
Byla bych dobrá máma.
Nechci vychovávat moc přísně, chápeš?
Ano.
Mě vychovávali hrozně přísně.
Já nechci vychovávat moc přísně, aby neměly děti pocit,
že mi nemůžou věřit…
Spoustu věcí rodičům neříkám, protože jsou hodně přísní.
Bojím se, že já…
Že budu vychovávat, jak vychovávali mě.
Bylo tam hodně lásky, to ano.
Otec ale nebyl v mnoha ohledech příliš pečující.
Nikdy mi nešla matika.
Nikdy.
Seděli jsme se sestrou u kuchyňského stolu
a on nám nadával.
„Tohle neumíš, tamto nezvládneš.“
Byl jsem jen dítě.
Říkal…
že budu žebrat na ulicích a on se u mě ani nezastaví
a nedá mi nic.
To ne.
A…
Zlato.
Podkopalo mi to psychiku.
Z každé hodiny matematiky jsem byl ve stresu
a dělal hloupé chyby, protože mi to pořád hrálo v hlavě.
Nemůže za to.
Považoval to za správné. Myslel, že mě tím povzbudí,
ale nepovzbudil.
Stal se pravý opak.
Ale nemůžu ho za to vinit.
Je to člověk.
Musíš dát laskavost i sobě.
Máš dobrou práci. Jsi dobrý člověk.
Nežebráš na ulicích o drobné.
A kdyby, dala bych ti dolar.
Asi bych si tě odvezla.
Nabídla bych ti svezení a ty by sis myslel, že jsem magor.
- „Pojďme na kuře.“ - „Jo, kuřecí křidýlka.“
Ne, slibuju, že to zvládneš.
Nechápu, že…
to jednou řeknu svému dítěti.
Neřekneš. Přísahám, že neřekneš.
Sice jsi byl takhle vychovaný, ale můžeš se rozhodnout sám.
Všichni máme možnosti a všichni se můžeme rozhodnout.
Jen vůči sobě musíš být laskavý.
Buď… Do prdele.
Musíš být vůči sobě laskavý,
Jackie, chci s tebou sdílet svůj život. To dobrý, zlý, ošklivý.
Chci tě podpořit. Chci tě přijmout takovou, jaká jsi.
Já vím.
- Musím se rozejít s ostatními. - Nech je na ulici.
Páni. Tak jo.
Udělám to pro tebe.
Ať táhnou k šípku.
A že je Marshall pozdravuje. Sbohem, zmetci!
Panebože.
Přišla jsem sem s vystavěnými zdmi, tvrdá jako skála.
A v buňce…
byl na druhé straně Marshall.
Viděl všechno a celou pravdu.
To, co nikomu neříkám.
Měj se, zlato.
Ahoj.
Tohle je opravdový chlap.
A to jsem ho ani neviděla.
Tak jo.
Jsem do Bretta zamilovaná.
Svůj život jasně vidím s ním.
Včera jsem…
chtěla, aby věděl, jak to cítím a že nemám žádné pochybnosti.
A usnula jsem.
Byl to dlouhý den a on má tak uklidňující hlas.
Tohle jsem podělala.
Připadám si…
naprosto děsně, upřímně.
Mám co vysvětlovat a doufám, že mě vyslechne
a odpustí mi.
Brett Brown?
Tiffany Pennywellová?
Jsi tady.
Brette, měla jsem strach.
Takže já omylem usnula.
Usnula jsi?
Odpadla jsem, tvůj hlas byl tak uklidňující.
Nevím, co jsi mi řekl.
Bylo mi hrozně,
bojím se, že jsem to podělala.
Jsem tak vděčná, že jsi přišel do mého života ve správný čas.
Jsem připravená na někoho jako ty.
Myslím, že jsi člověk, díky kterému se zlepším.
Teď jsem na tom skvěle.
Ale ty mě tolik inspiruješ.
A myslím si, že jsi ten pravý, Brette.
Myslím, že jsi to ty.
Rád slyším tvůj hlas.
Když jsem si včera uvědomil, že tě neslyším,
když jsem myslel, že tam nejsi, byla to rána pod pás.
Bože.
Ale…
Myslím, že nakonec to bude jen taková drobnost
a veselá historka naší společné cesty.
Jsi tam ještě?
Moc mě bavilo tě poznávat.
Chápeš mě.
Mám pocit, že mi rozumíš a chceš, abych byl lepší.
A opravdu cítím tvoji podporu
mé osoby a toho, čím se chci stát.
Rozhodně. Panebože.
Myslím, že si můžeme společně přinést mnoho radosti.
Takže…
Vezmeš si mě?
Ano.
To si kuř, Brette!
Vezmu! Vezmu si tě!
Ano, vezmu.
Slyšíš? Ano.
Slyším tě.
- Tak se brzy uvidíme. Ahoj. - Ahoj.
Do prdele. Panebože.
Díky, Ježíši.
Jo. Zasnoubila jsem se! Panebože!
Randím tu s lidmi,
kteří jsou naprosto neuvěřitelní.
Chelsea vnímám jako člověka, který to s vámi nevzdá.
Člověka, se kterým se nikdy nebudete cítit nechtění.
A zároveň jsem dost přesvědčený o Micah.
Jsem připraven ji požádat o ruku. Byť jsem připravený
dotáhnout to do konce, udělat další krok
a požádat ji o ruku,
chtěl bych od ní také slyšet nějaké potvrzení.
Řekni mi, že si se mnou umíš představit svůj život.
Řekni mi, co ke mně cítíš.
Chci vědět, že je připravená a já taky.
- Ahoj. - Ahoj.
Jak se máš?
Mám se skvěle, je tu nový den.
Cítím se svěží. A co ty?
Den byl fajn.
Mám pocit…
že jsme tu pro sebe
byli těmi oblíbenými lidmi a hodně jsme při sobě stáli.
Ano.
A já
bych to ani nechtěla jinak.
Vnímám k tobě silné city jako k člověku.
Ale…
mám pocit, že ten náš pomalý vývoj takhle měl být.
Asi bychom se měli zaměřit na další vztahy.
Dobře, super.
S tím jsem v pohodě. Díky za tvůj čas,
za tvé naslouchání. Bylo úžasný tě poznat.
Snad ti to vyjde, jak si přeješ.
Přeji ti hodně štěstí.
Díky, že jsi byla upřímná a tohle bylo skutečné.
Měj se fajn.
Tak jo.
- Super. Dobrou noc. Ahoj. - Ahoj.
To je dost na hovno, ne?
To si nemůžu myslet jen já. To je…
Je to na hovno.
Už jsi skončil?
Jo.
Do prdele.
Je to náročný.
Irino.
Hej, vstávej a mluv se mnou. To byl on.
- Kdo? - Kwame.
Jak to šlo?
Ukončila jsem to.
- Co se stalo? - Bylo to blbý,
vůbec nereagoval.
Bylo to fakt divný.
Nečekala jsem, že to tak bude. Nebylo to zlé.
On jen: „Fajn, ať ti to vyjde. Měj se, čau.“
Včera si tě chtěl vzít.
Proč tam Paul s Amber pořád je?
Má se s ní rozejít.
Počkej. Co dělá?
Rozchází se s Amber.
- Jejda! - Haló?
Doufal jsem, že jsi to ty.
Jo.
Já nevím, mám radost, že tu jsem a že s tebou mluvím.
Má očekávání byla znovu a znovu překonána.
Amber.
Co?
Já…
No…
Neslyším tě. Mumláš.
AMBER, 33 LETUŠKA
Musím ti to říct. Musíme…
Jo.
Nemůžu…
Co nemůžeš?
Chci, abys věděla, že věřím,
že co je nejlepší pro mě, je nejlepší i pro tebe.
Jasně, máš vše, co od partnera chci.
Proč mu to rozcházení trvá tak dlouho?
Jo, začínám z toho šílet.
Už je to půl hodiny.
To je fakt blbý.
Já se rozešla za dvě vteřiny.
Kámo, co se v tý buňce děje?
Amber, chci, abys věděla, že to mezi námi bylo opravdové
a líbí se mi, co jsi za člověka.
Já nevím.
- Co nevíš? - Já nevím.
Nevím, jak to říct, ale…
Asi…
Se dvěma lidmi se nemůžeš scházet věčně.
A já se asi budu muset rozhodnout pro to druhé spojení.
To jsem nečekala.
Já vím. Kurva.
Asi jsem začínala věřit, že konečně najdu
toho svého člověka.
Omlouvám se.
Nesnáším prázdné fráze, tak ti nebudu přát štěstí.
Nebudu ti přát to nejlepší, protože to tak teď necítím.
V ničem jsem ti nelhal.
Jdi do prdele, Paule.
Teď jsem fakt nervózní. Co když mě obelhal?
- Chceš se vrátit ke Kwamemu? - Zmlkni, o to nejde.
Co tam pořád dělají?
Nakráčej tam a zeptej se jich.
Ahoj, Paule.
Když si vás ten druhý nevybere, bolí to.
Má předchozí manželství nevyšla, protože to nebylo…
Nebylo to s tím pravým.
Člověk se může zamilovat a stejně to nevyjde.
Budu v pořádku. Vážně. Nezní to tak, ale budu.
Nechte mě.
Pojď se mnou, nemůžu tam být s ní.
Dobře. Kam chceš jít?
Na jednu stranu jsem fakt šťastná, ulevilo se mi.
Je to hlavně úleva.
Vypadalo to, že je fakt raněná.
Je vážně zraněná.
Cítíme se hloupě.
Tak to prostě je.
- Ukončils to? - Jo.
Nemůžu teď mluvit.
Jo. Je to těžká noc, brácho.
Do prdele.
Jo.
- Slyšet… - V pohodě, Paule.
Jak někdo přijde do buňky tak šťastný a plný lásky
a ty to v nich zabiješ.
Představovali jsme si společnou budoucnost.
S tím člověkem. Jo.
Vytváříme reálnou budoucnost. Myslíš na to a ona taky.
A v nějaké časové ose to existuje.
A když se to přeruší, je po všem. Jako smrt. A smrt musíš oplakat.
- Nějak tedy existuje. - Rozhodně.
- A pak prostě umře. - Jo, přesně tak.
- A tobě je mizerně. - A způsobíš to ty sám.
Když to zabije někdo jiný, aspoň máš padoucha,
ale když jsi ten padouch ty, blbý.
- Víš… - Náročný.
Jo, je to náročný. Můžu ti něco říct?
- Jo. - Je to kurva na prd.
Ale mít padoucha
taky není výhra, protože v tu chvíli ztrácíš kontrolu
nad situací.
Jo. Rozhodně.
- Když nemáš kontrolu… - Musíš pak…
Je to bolestivá chvíle.
Je těžké být ve svém příběhu padouchem.
A vtipné na tom je,
že se shodou okolností v tu chvíli
stal Paul padouchem v tom mém.
Moc jsem o to stála. Opravdu.
A…
Když jsem tam šla, tohle jsem vůbec nečekala.
- Brečí, nebo se směje? - Jak to…
- Brečí, nebo se směje? - Brečí.
- Co říká? - Já nevím.
Běž poslouchat.
Ale ať tě nevidí. Musíš opatrně.
On tohle nechtěl a to je v pořádku.
Ale říkám si, že mě na to mohl trochu připravit,
říct, jak jsme na tom a ne mi jen říkat,
co jsem chtěla, teď si připadám jako idiot,
protože jsem mu věřila.
- Kdy to vyjde mně? - Já vím.
Kolikrát musíš mít zlomené srdce?
Vypadá to, že…
Přerušit.
- Byl jsi s Micah? - Jo.
- Skončil jsi to s ní? - Ona to ukončila.
Když jsem poprvé slyšel její hlas, řekl jsem si,
že je moje spřízněná duše.
První den.
- Jo. - Jo.
- Mluvil jsi o ní každý den. - Jo.
Myslel jsem…
To je těžký.
Nekaž si to, co máš s tou druhou kvůli tomu, co se stalo s touhle.
Poslouchej.
Když to mám říct jednoduše,
tak ty nejlepší rande
byly s Chelsea.
Jo.
Ale to neznamená, že je to jednodušší.
- Ne, vůbec ne. - Víš?
Myslíš, že Kwame odejde, nebo zůstane?
Zůstaň, ty zloduchu.
Chci být hodnější. Nejsem vůbec hodná.
A proč nejsi?
- Co? - Proč nejsi hodnější?
Já nevím. Cítím skutečné emoce a je to vždycky síla.
- Jo. - Je to pravda. Je.
Lidi prý mluví o ostatních zle, pokud nemají rádi sami sebe.
- Jo. - Není… Tohle je hra.
Každý, s kým jsem chodila, mi řekl, že to není mnou, ale jím.
Díky nim jsem se přiblížila k muži, který je pro mě dokonalý.
Hledala jsem spřízněnou duši.
Někoho, s kým se budu cítit co nejryzeji sama sebou. A to je on.
A právě proto je mi jedno, jak vypadá.
Tohle je můj člověk.
Je to můj člověk.
Když si vás někdo vybere jako životního partnera
jen na základě vaší osobnosti, je to skvělý pocit.
Tiffany je úžasná.
Je prostě celkově upřímný, krásný člověk.
Po fyzické stránce ode mě nic neočekává.
Prostě zná ženu, kterou jsem.
To je dobrý pocit.
To je skvělý pocit.
Bez ohledu na to, jak vypadám,
i když si tohle sundám,
tak on mě uvidí a bude tu pro mě.
Pořád mě bude milovat, protože mě miloval nejdřív tady a tady.
Až potom viděl tohle.
Nevím, jestli jsem jeho typ,
ale miloval tohle a tohle,
takže pohoda. Jsem v pohodě.
A teď jsi jdu pro svýho muže.
Brette!
Ahoj.
- Tohle je… - Panebože.
Panebože.
No to se podívejme.
Jsi dokonalá.
- Děkuji. - Vážně.
Panebože. Koukni na sebe.
- Podívej na sebe! - Vypadáš skvěle.
Snažila jsem se propojit hlas s obličejem a pak to do sebe zapadlo.
Po dvou minutách jsem věděla, že tohle je Brett.
To je můj kocour.
Obvykle se nesvěřuju.
A nečekala jsem, že mi tohle sedne.
Opravdu ne. Jsem ráda, že jsem souhlasila.
Bože.
Páni, to je síla.
Těšil jsem se, až tě uvidím
a teď jsi tady…
No páni.
Jsi naprosto nádherná.
- Díky. - Uvnitř i zvenčí.
Jsi sladkej.
- Podívej se na ty důlky. - Bože. Jo.
Podívej se na ty ďolíčky. Ach bože.
Kvůli ní jsem tady.
Hvězdy se spojí a poznáte někoho, kdo vám změní život.
Brette.
Je to tady. Hvězdy se spojily.
Tiffany Pennywellová, budeš moje žena?
Ano, rozhodně.
Na tenhle okamžik nikdy nezapomenu. Nikdy nezapomenu.
Ahoj, Brette.
Seš pecka.
Ahoj, Brette.
Proč mi to děláte?
To je ten pravej.
Tak jo, jdeme randit.
Jdeme.
Už jdu, zlato!
Ráno jsem se probudil
a přál si, abych mohl Jackie vysvětlit své sny a noční můry.
Probouzím se s ní v mysli.
Mám chuť psát balady, sonety a dramata.
Strach nemá ve válce lásky místo.
A válečníci srdce musí bojovat v nekonečné bitvě o nevděčná vítězství.
Jo. Tak jo.
Chci být kreativní, protože…
ona mě inspiruje.
To by se mělo vydat!
Moc děkuju.
Koukni na nás.
- Že jo? Koukni na nás. - Lásky.
Hlavně ty, já jsem tvrdá.
- Já jsem ten velkej pes. - Seš velkej pes.
Ale je fajn prožívat emoce.
Emoce prožívám jenom s tebou.
Ty jsi ten, kdo mě nechává procítit emoce a tak.
Jo, chci, abys věděla, že jsi se mnou v bezpečí.
Jo.
Už je to dávno, co jsem tohle dovolila.
Už je to dlouho,
co jsem někomu dala skutečnou šanci.
A proto vím, že tě miluju. Ty jsi mě totiž inspirovala
a tahle moje stránka se znovu objevila.
Jackie, já tě miluju, holka.
Panebože.
Nespěchej.
Měla jsem rande.
A…
Řekl mi, že si sbalil všechny svoje věci,
protože když ne já, tak nikdo.
Opravdu?
Tak to říkal.
A říkal, že když slyší, jak o mně mluvíš,
je mu zle od žaludku.
Je mi hrozně. Nechci, aby se tak kvůli mně někdo cítil.
Nedokázala jsem to s ním ukončit, protože to hodně prožíval.
Chtěla jsem k tobě být upřímná, ale bála jsem se ti to říct.
Mám pocit, že jsem to zkazila.
Vím, co máme.
Ale z nějakého důvodu o tom mluvíš. Z nějakého důvodu jste se spojili.
Takže…
Jinak by o nic nešlo.
Takže i pro mě je to trochu…
Taky mě to trochu ranilo.
Mám pocit, že se na mě zlobíš.
Nezlobím.
Mám jen pocit, že tu někdo celé dny poslouchá,
jak tu odhaluju
celou svou duši.
A vyrukujou s tím, že se balí.
„Buď ty, nebo jdu domů.“
Buď chlap a mluv se mnou.
Asi budu zvracet.
Dobře.
Vrať se do salónku. Nespěchej na sebe.
Vím, co musím udělat.
Když to nebude Jackie, tak se balí a odchází.
Potřebuješ pomoc?
Odnesu ti kufry až ke schodům.
Jsem v naprostém šoku.
Jsem znechucený.
Který blázen tu vykládá takové kraviny?
Sešrotuju ho.
Teď je Marshall hrozně naštvaný.
Řekla jsem mu, že jsem měla předtím rande.
Neřekla jsem s kým, ale byl to Josh.
Řekl, že chce být jenom se mnou.
Nedokázala jsem to ukončit, protože…
Líbí se mi Josh i Marshall.
Marshall mi řekl, že je do mě zamilovaný a já nevěděla, co říct.
Cože?
Trápí se.
Panebože, já tě ani neviděla. Bolí tě hlava, nebo chlapi?
Chlap.
Je mi hrozně. Mrzí mě, že jsem mu ublížila.
To je šílený.
Nic jsi neprovedla.
- Musím na záchod. - Jinak to nešlo.
- Podělala jsem to. - To se může stát. Počkej.
Páni.
Někdo si tu zahrává s Jackie.
- Kurva. - Oba víme, jak to skončí.
Nech to plavat, pokud je to někdo, komu věříš.
Ukázal své pravé já.
Ty máš holku a on ne. Je pryč a ty tady.
Pokud si potřebuješ promluvit s někým, komu můžeš věřit, jsem tady.
Díky.
Marshalle, mluvíš o mně?
To záleží. Měl jsi rande s Jackie?
- Ano. - Tak jo.
- Co jsi jí řekl? - Cože?
Že se sbalíš, pokud s tebou nebude?
Nebudu nic říkat, protože jsem slyšel něco, co se mě týká…
Jsou v tom city.
Jsem velmi soutěživý.
Nebojím se malé konkurence.
Rád soutěžím.
Existuje riziko, že bys mohl mít zlomené srdce.
Může se to stát.
Není příjemné soupeřit
s někým jiným o někoho, koho miluješ.
Ale doufám, že ji neprohraju.
Uvidíme, co se stane.
Když Micah řekla, že to s Kwamem ukončí,
byla jsem nadšená.
Ale pořád je těžké slyšet,
že je smutný.
Vím, kdo jsem a co můžu nabídnout.
Pokud můj budoucí manžel nevidí, neocení a nerespektuje,
co všechno jsem a nabízím,
pak není pravý.
Je fakt těžké nepřemýšlet o tom,
jestli není něco špatně se mnou.
Já vím.
- Víš? - Jo.
Je to těžké.
A já vím, že se mnou není nic špatně, ale…
- Hodně tu brečím. - Je to frustrující.
K lásce nemůžeš nikoho přinutit.
Klidně si na toho pravého počkám do 50.
Sakra, tak dlouho snad ne.
Hele, klidně.
- Vyschnou mi vajíčka. - Jo.
Zamražení je drahé.
- Ale pročítala jsem to. - I já.
Bože.
Já fakt počkám do 50 a pak budu mít děti klidně sama.
- Jo, já říkám to samé. - Nějak si poradím.
Naše děti můžou mít společnou chůvu
a prostě si budeme pomáhat.
Dokonalý. O tomhle jsem už slyšela.
- Jo. - Společné bytové komplexy.
Společné bydlení a výchova dětí.
- Jo. - To budeme my dvě.
S Micah jsme si sedli ve všem. Bylo to neskutečný.
Jako kdyby ji vyrobili v továrně.
Budu upřímný.
Některé moje části
jsou pořád ublížené,
protože jsem doufal, že to vyjde.
Byla celkově skvělá až do chvíle, kdy mi měla dokázat,
že by nám to spolu vyšlo.
A Chelsea je ten typ, který mě každý den utvrzuje v tom,
že bychom spolu měli být.
A to není jednoduché.
V tomhle experimentu vám začne docházet
jedna důležitá věc.
Nechcete jen být milováni.
Jde i o to, jak chcete být milováni.
Jak se máš?
Je to…
Je to těžké.
Kwame, já s tebou byla tak šťastná.
Opravdu jsem s tebou byla šťastná.
Jo.
Ten včerejšek s tvým druhým spojením…
Vytáčí mě, že ti to sebralo kus radosti.
Tolik jsem tomu věřila a tak skvěle k tomu přistupovala.
Byla jsi skvělá.
A já mám…
I nejsilnější holka má svoje hranice, že?
Nesla jsi na ramenou neskutečnou tíži.
- To není fér, Kwame. - Já vím.
Mrzí mě, čím sis prošla.
- A… - Jo.
Kdybych teď mohl…
tak bych se tě držel,
protože by to vyléčilo i mě.
Jo, já nic jinýho nechci. Tohle přesně teď chci.
Proč je všechno horskej výstup?
Jako Mount Everest. Celej život.
Najít si manžela, mít kariéru.
Kdyby to bylo snadné…
Já vím, tak by to za to nestálo.
Život, jaký si představuješ. To, co chceš.
Já vím, cítím to, vidím to. Co ty?
Taky.
Jsem moc vděčný, že jsi to vedla tímhle směrem.
Jo, ale nemůžu vést celé manželství.
Já jsem vděčný, že jsi to takhle vedla na začátku.
Dovol mi sebrat ti trochu té tíhy z ramen.
Jo, to je lehčí.
Seš sladká, víš to?
- Kalhoty pro vítěze. - Jsou strašně pohodlný.
- Jo… - Gurkha.
Když si jižanskej kluk vezme takový gatě, něco se děje.
Jo, to je vážný. Normálně by si je nevzal.
Kolikrát jsi měl? Dvakrát?
- Poprvé. - Přesně o tom mluvím.
- Hele, vypadáš dobře, brácho. - Díky.
Jdeme na to, Paule.
- Zdravím. - Zdravím.
- Hej. - Hej.
Jaké jsi měla ráno?
Bylo fajn.
Ráno jsem se probudila s úlevou.
Mám ze všeho dobrý pocit.
Nemůžu uvěřit, jak to všechno dopadlo.
Jak všechno skončilo s Kwamem.
Jo, je to síla. Šílený.
A co ty?
Nelíbí se mi vědomí,
že jsem někomu ublížil, ale stala se správná věc a…
Já nevím, mám pocit…
že jsem se rozhodl správně. Fakt tomu věřím.
- Takže jo, jsem šťastný. - Hezký.
Chtěl bych asi mluvit o tom…
Když jsem v přítomnosti opravdové lásky,
je to jako stát na slunci.
Cítím teplo v každičkém kousku těla.
A myslím, že když najdeš někoho, s kým se takhle cítíš,
musíš se jich držet.
A já tě teď žádám, aby ses mě držela.
Vezmeš si mě?
Panebože.
Mám pocit, že náš vývoj byl hodně pomalý
a mám pocit, že tady i venku
chci pokračovat…
v tomhle vývoji
až do konce života.
Takže ano, Paule. Vezmu si tě.
Panebože. Takhle to natahovat!
Panebože. Ano, konečně!
Páni, jsem fakt šťastná.
Těším se, až tě uvidím a obejmu.
- Nejradši bych tě objal hned. - Já vím.
Já vím. Mám z toho skvělý pocit.
Bude to skvělý život, bude to naplněný život.
Mám pocit, že jsem s tebou naživu.
Jsem zasnoubená.
Ne. Nemůžu…
Nemůžu se přestat usmívat.
Já nemůžu.
Myslela jsem, že není možné se zamilovat přes zeď,
ale Paul je oheň, se kterým jsem zahořela.
Cítím s ním vzrušení a nervozitu.
Mám pocit, že s ním to bude
samé dobrodružství, což jsem chtěla.
- Těším se na tebe. - Jo. Já taky.
Začneme. Hned? Kdy letí další letadlo?
Jo, musíme vyrazit, máme toho hodně.
Miluju tě. Ahoj.
Seš hroznej.
Já vím.
Panebože.
Co se stalo?
Jsem zasnoubená.
Nazdar, hoši.
- Gratuluju. - Čau, brácho.
Jdeme!
Ano.
Bylo to fakt děsivé. Natahovala to.
Myslel jsem, že řekne ne. Jak o tom začala mluvit, tak…
- Když jsi požádal o ruku? - Jo.
Jo, dělala si ze mě jen srandu.
- Mám fakt radost. - Tak jo. Pití.
Asi exploduju.
- Na zdraví. Klepeš se. - Sledujte.
Ukaž, jak se klepeš.
- Tak na Paula. - Na zdraví.
Jo. Na Paula a Micah.
- Na Paula a Micah. - Jo.
- Teď ji konečně uvidíš. - Jo.
Bude to zajímavý.
- Uvidíme. - Do prdele.
Dobře. Dva hrnky.
Dva hrnky cukru.
Páni. Koukni na sebe. Moc ti to sluší.
Pár cupcaků k Zackovým narozeninám.
Bude se rozplývat.
- To je milý. - Jo.
Doufám, že dopadnou dobře. Uvidíme.
Vím, že se Zackem máme silné spojení.
Vím, co k němu cítím a věřím tomu.
Hodně tomu věřím.
Ale sleduju Bliss, jak mu dneska peče dort,
nebo teda dortíky.
Ona je totální ženuška.
Ale cítím se provinile, že pro něj nic nemám.
Mám obrovskou prosbu. A klidně mě můžeš odmítnout.
Tak jo.
- Dáš mi jednu svíčku? - Cože?
Nebudu nic péct, ale mohla bych si vzít jednu svíčku?
- Něco jsi vymyslela? - Ne.
- Mám jen rande. - No, to je trochu divný.
Jo. Já vím. Fajn.
Asi se o něm teď nechci bavit.
- Respektuj to. - Jasně.
Přijde mi jen trochu trapný, že to žádáš.
- Moji ne. - Jasně.
Jejda.
- Holka, snažím se… - Jo. Já vím.
- Dělá z toho drama. - Já vím.
Neřeš to, oklep to ze sebe.
Co má z toho, že po tobě chce svíčku?
Jen chtěla, aby ti bylo mizerně.
Ať na mě radši nemluví.
Že by mu prej neřekla, že mu peču cupcaky.
Nevěřím jí ani slovo.
Zkazí překvapení.
Ona nezná hranice.
- Já vím. - Budu zvracet.
Neboj se.
- Všechno nejlepší k narozeninám. - Díky.
Promiň, že tvoje místnost není plná balónků.
- Ani dortů. - Cože?
Je mi hrozně, protože narozeniny jsou podle mě důležité
a ty jsi výjimečný a mně je hrozně,
že jsem ti to nedala pocítit.
Snad se dnes cítíš milovaný a oslavovaný.
Moc to pro mě znamená, díky.
Ovšem.
Budu upřímná. Úplně jsem na tvoje narozeniny zapomněla.
Jsem špatná kamarádka.
Ne, nejsi.
Doufám, že ti to někdy vynahradím.
Tak jo.
Dneska jsem sem šla s úzkostí.
Vím, že máš jiné vztahy. Jo, je to těžký.
Jsem v místnosti s tou druhou holkou a mám pocit…
Je to nepříjemný.
Já jsem asi v pohodě, ale nevím, jak to cítí ona.
Myslím, že si o ni nemusím dělat obavy, ale není to příjemné,
je tam napětí a tak.
Mám tě ráda a záleží mi na tobě.
A chci od tebe jen upřímnost. A pokud by nastala chvíle,
kdy si se mnou neumíš představit budoucnost,
nebo se opravdu zamiluješ do Bliss,
tak bych opravdu chtěla, abys ke mně byl upřímný.
Vím, že tvá situace je stresující. Ještě pořád jsem se nerozhodl.
A tohle nesnáším, Irino.
Nesnášíš, když máš dvě holky,
co tě tak žerou?
- No, záleží mi na vás obou. - Jo.
- A myslím, že to chápeš. - Jo.
Je to…
Vůbec se mi nelíbí, že je to takhle nerozhodné.
Vím, že o některých holkách mluvím hnusně, ale nemyslím to zle.
Když jsme v kuchyni, zeptám se jí, jak to chutná.
Jsem taková. Myslím to tak. Nesnažím se být…
Zlá, nebo zákeřná.
Ona to má jinak. Je mi nepříjemné, že se cítí divně.
Na začátku jsem nevěděl, jak jsi upřímná.
Ale jak jsem tě poznal, je mi jasné,
že jsi velmi pozorná
a starostlivá osoba.
Zraňuje mě, že lidé nevidí tuhle tvoji stránku,
protože máš prostě nevymáchanou pusu a…
Já to chápu, protože jsem podobný.
Naučil jsem se trochu víc držet jazyk za zuby.
Částečně svých slov vůbec nelituju.
Přijde mi, že věci vyhrocuju. Je to asi část mojí osobnosti.
Je to tvá osobnost.
Ale jsi skutečná.
A podle mě jsi odvážná.
Ale chápu, čím chceš být a kým se stáváš.
Jo.
A připadá mi to neuvěřitelně atraktivní.
Vidím, jak jdou naše životy dohromady.
Bacha na moji zlou stránku.
Jdeme péct.
ZACK, 32 PRÁVNÍ ZÁSTUPCE
- Bliss. - Všechno nejlepší.
Páni. Moc děkuju.
Upekla jsem ti cupcaky.
Já vím. Vidím je. Miluju sladké.
Během narozenin se kalorie nepočítají. Jez, cokoli chceš.
Zrovna jsem si na něco vzpomněl. Moje první narozeniny po třicítce
jsem zkejsnul ve vazbě, protože klientovi dělali psychologický posudek.
Nevěděli, že mám narozeniny.
A teď kysnu v něčem, co je vlastně obří skladiště
a mluvím se ženou za…
- Zdí. - Dveřmi.
Děsíš mě. Co se ti stane příští rok?
Mimozemšťané. Unesou mě.
To mě mrzí.
Ne. Tohle je moc milé, Bliss.
- Díky moc. - Není zač.
Panebože.
- Jak ses dneska měl? - Dobře. Co ty?
Měla jsem náročné ráno.
Jako fakt těžký. Ale snažila jsem se ovládnout.
Za ty roky jsem se naučila nestartovat kvůli každé maličkosti.
Ale nevím. Bylo to těžké.
Je pravda, že jsem se trochu vytočila a to jsem fakt nechtěla.
Jak to myslíš?
Nerada tu mluvím o jiných lidech.
- Jo. - Takhle nebo…
Mluvíš o konfliktu mezi tebou a…
- Jo, prostě… - Jo.
Já ten problém nezpůsobila.
Opravdu se snažím být zdvořilá.
Nevím, zda je to žárlivost, či nejistota, ale něco to je.
Každý ji tu cítíme, ale je na tobě, jak se k tomu postavíš.
Většinou je na tobě, jak na situaci zareaguješ.
A pokud k tomu někdo přistupuje zákeřně, sabotuje, nebo je zlý,
tak to prostě ne. To není dobrý člověk.
Bliss, já si upřímně umím představit manželství s vámi oběma.
Je to test i pro mě. Má Zack dobrý úsudek?
Můžu mu věřit, že dokáže lidi dobře odhadnout?
Mám pocit, že jsem nikdy nepotkal člověka, komu bych rozuměl tak moc
jako tobě.
Já taky.
S každým setkáním jsme si bližší.
A…
A cítím to. Cítím silné pouto i s ní,
ale je to jiné.
Snažím se to rozlousknout.
Je toho na mě trochu moc.
Připravit se na manželství mi trvalo.
Neměl jsem pocit, že na světě existuje někdo,
s kým bych chtěl strávit zbytek života.
Takoví lidé prostě neexistují. Ale evidentně existují.
A je to Micah.
Páni.
Nedokážu si představit život bez Paula, a to zní šíleně.
Nedokážu pochopit, že toho člověka neznám už deset let.
Tak to cítím.
Zní to šíleně.
Paul v sobě má nějaký X faktor.
A právě ta jiskra byla nepopiratelná.
Můj mozek nechápe,
jak je možné, že to vypadá tak reálně, ale je to tak.
Já nevím. Tohle je šílený.
Připadám si jako pako, ale Paul je naštěstí nerd.
Mám pocit, že omdlím.
Včera se mi o Micah zdálo. Viděl jsem ji, ale vlastně neviděl.
Spíš jsem ji cítil.
Ty věci, které jsem cítil v buňkách.
Nervozitu, nadšení, lásku, bezpečí, všechny tyhle věci
se propojily do takové podivné, nejasné, amorfní postavy ve snu.
Objímal jsem ji a bylo to krásný.
Úžasný pocit.
Doufám, že si můj mozek ponechal dostatek prostoru
pro realitu,
aniž bych pak utrpěl nějaký šok.
A prostě doufám, že je to pravda.
Potřebuju krev do mozku.
Proboha.
Překlad titulků: Zuzana Matějková