- Trendi volt? - Kiakasztottad Chelsea-t.
- Én mondom, csajszi… - Tényleg?
Tudod, hogy engem és Chelsea-t ki lehet borítani.
Mit mondott?
Nem tetszett neki, hogy mennyit dumáltatok.
Nem lepődnék meg, ha most emiatt veszekednének.
Megértem, nekem is rosszul esett volna.
Ugyanakkor neki semmi köze nincs ehhez. Azt csinál, amit akar.
Én nagyon bírom Chelsea-t, de szerintem Micah-nak nem kell a pasija.
Mert ha őt akarná, megkapná, kisanyám.
Ja, nem. Egyetértek.
Irina utálja az ürgét. Látom rajta.
CÉGTULAJDONOS
- Mintha más bolygón járna a srác. - Irina szívességet tett Blissnek.
Szerintem is.
Ügyvédnek sem akarnám.
Bűnös!
Azonnali börtönbüntetés.
Nem sokat tudok. Nem volt időm beszélni Kwame-val.
- Igen. - De Kwame…
Ő eljött? Nem látom sehol.
Szerintem Kwame… Azt hittem, hogy inkább…
Még bármi lehet.
Igen. Nálatok mi újság?
Ő nagyon kényes az ételre, az öltözködésre, a dolgok elhelyezésére.
- Érdekes. - Én meg nem.
- Szerintem Irina tényleg jó ember. - Értem.
De nem fogja fel, hogy mennyire durva dolgokat tud tolni.
- Tényleg? - Olykor nagyon nyomul rám.
De amikor ma megérkeztünk a bulira,
távolságtartó lett, és kiborult, amikor megcsókoltam volna.
Pedig már csókolóztunk.
Aztán a szobában megint tök bújós volt.
Nem értem, hogy mi van.
- Aha. - Tudod?
- Mi ez a hangulatingadozás? - Tudja a faszom.
Tudom, hogy szeretem,
és el tudom képzelni, hogy összeházasodjunk.
De ahhoz neki is meg kellene erőltetnie magát.
Ami még nem történt meg.
Marshall nyitotta fel a szememet. Ő alapozta meg a dolgot.
Ezzel a gyönyörű nővel.
Kijött a kapszulából, és azt mondta: „Figyu!”
Nem is. Kijött, és rám kacsintott.
Én meg így: „Mi az?” Később megkérdeztem, miért kacsintott.
Azt mondja: „Szerintem Tiffany…”
- Felnőtt nő. - „Túl nagy a korkülönbség.
Köztünk nem lesz semmi, de klassz csaj.
- Figyelj oda rá!” - Csodálatos nő.
- És vele volt a következő randim. - És lám, itt vagyunk!
Mutattam már az orros trükkömet?
- Tudod mozgatni egy kicsit? - Igen, ez a lényeg.
Aranyos. Jó próbálkozás volt.
Másmilyennek képzeltelek téged. Én milyen vagyok?
- A skálán… Ja. - Hogy nézel ki?
Nagyon jóképű vagy. Tökre az esetem.
Tényleg? Miért, mire számítottál?
Ja, másmilyennek képzeltelek, de nem rossz értelemben.
- Oké. - Azt hittem, babaarcod lesz.
Nem ilyennek gondoltalak. Azt hittem, hogy nincs borostád.
Érdekes. Nem.
De amúgy szerintem szexi.
- Tényleg? - Jó értelemben, aha.
Értem.
VAK SZERELEM
Akkor éppen miért kellett beszélgetned vele?
ÉRTÉKESÍTÉSFEJLESZTÉSI VEZETŐ
Figyu, beszélnem kellett vele. Muszáj volt beszélnem vele.
Nem tetszett, amit mondott. Nem hagyhattam szó nélkül.
Miért nem reagáltál egyből? „Ez nem okés. Nem kértem meg a kezedet.”
- Mert… - „Éppen lazulunk. Ne mondj ilyeneket!”
Miért nem…
Biztos megérted. Ha így felcsesznek,
akkor az ember nem tudja csak úgy lehűteni magát.
Ha van egy menyasszonyod, valakid, akit szeretsz, akkor de,
képes vagy megoldani.
Fogd fel, hogy amit teszel, az most már nemcsak téged,
hanem engem is érint!
Egyáltalán nem állt szándékomban elbagatellizálni azt, ami köztünk van.
Ha ilyesmi történne,
akkor tudnod kell, hogy igenis jó oka van annak, amit teszek.
Nem.
Ne történjen ilyesmi!
Ráadásul ebből egy húszperces beszélgetés lett kettesben,
ahol nevetgéltetek. Nem csak azt közölted vele, hogy: „Hé, ez zavart.”
Igen, amikor kikértem magamnak, nevettünk egy kicsit.
Amint túljutottunk azon, hogy ezt nem kellett volna,
és bocsánatot kért…
Ott kellett volna véget érnie! Beszélgetés lezárva. Ennyi.
Ja, csak faképnél kellett volna hagynom?
- „Ennyi volt”? - Igen!
Nem kellett volna folytatnod.
Tudtam, hogy ez lesz.
- Miről beszélsz? - Tudtam, hogy ez lesz.
- Hogy érted? - Tudtam.
Az alapján, ahogy befejeztétek. Ahogy kiviharzottál tőle.
Napokig olyan volt, mintha járnánk. Tudod, hogy az milyen érzés.
A kapszulában minden egyes nap olyan volt, mint egy hét, egy hónap.
Tök mély kapcsolatok alakultak ki.
Aztán egyszer csak: „Bocs, nem. Sajnálattal közlöm, hogy…”
Hogy lehet ezen túllépni? Nem volt lezárása.
Nem értem, miért nem zártad le akkor este.
Túlreagáltam.
A lezárás jó dolog.
A lezárás remek dolog.
Kicsim?
És ma este megkaptad a lezárást?
- Nem teljesen, de ennyi most elég. - Úristen!
Kicsim. Hé!
Hé.
„Nem teljesen”?
Még mit akartál volna?
Én…
Összebújni vele? Smárolni egy kicsit?
Megkaptam, amire szükségem volt.
Mondom, hogy ennyi elég volt.
Nem értem.
- Hé, minden oké. - Nem értem.
Minden oké. Elégedett vagyok a helyzetemmel.
- Inkább vele lettél volna? - Nem.
Egyáltalán nem.
Ott vagyok, ahol lennem kell.
Pontosan ott, ahol lennem kell.
Efelől semmi kétségem.
Esküszöm, hogy vele
egyáltalán nem működne ennyire.
Akkor engedd el!
Felejtsd el, bassza meg!
Koncentrálj a jövőre, ami rád vár!
Rajta!
Hola, hola, senor.
Igen. Ez lesz az a hely.
Ez az!
MARKETINGMENEDZSER
Juhé!
Igen!
Élvezd!
Basszus, nehéz élvezni!
Gracias, senor.
Hűha!
- Gracias. - Perfecto.
Éhes vagyok.
Hallod, te aztán nem vagy semmi.
- Hogy érezted magad tegnap? - A többiekkel?
- Aha. - Szerintem klassz volt.
Nekem az tűnt fel a leginkább…
hogy Brett és Tiffany között milyen erős a kötelék.
- Erősebb, mint köztünk? - Nem.
- Jó. - Tudod, hogy nem.
Furcsálltam, hogy Zacket boldognak láttam.
Zack para. Remélem, tartja tőlem a távolságot.
Ez kemény volt.
Zack csodabogár, Irina meg Irina. Paraszt.
Nem úgy értem, hogy földművelő.
Hanem úgy, hogy furcsa, és ok nélkül csinál baromságokat.
Ami nekem nem jön be. Nekem ez nem fekszik, kiakaszt.
Amikor végignéztél a többieken, szerinted megütik a mércét?
Külsőleg?
Mindenki máshogy néz ki. A maga módján mindenki szép.
Ja!
De afelől kétségem sincs, hogy az én csajom a legszebb.
- Ja! - Igen.
Csókolj meg!
A legjobb dolog Mexikóban tonto.
Mi tonto, az én kis gyagyásom.
Jó vele lógni. Ő dobja fel Mexikót.
Ha lespriccelsz, baj lesz.
Ne spriccelj le!
Ez gyönyörű.
Hűha! Láttalak ma reggel kijönni a zuhany alól, és hú!
„Köszönöm.” Ezt éreztem.
Állatira szerencsés vagyok.
DESIGNTERVEZŐ
Ne nézz így rám!
Brett-tel új szintre emeltük a kep…
Összeakad a nyelvem emiatt a pasas miatt!
Csak hogy tudd: én is mázlistának érzem magam.
Brett-tel új szintre emeltük a kapcsolatunkat.
Igen, megtettük, és jó volt.
Megrohantak az emlékek.
Tetszettél a lányoknak.
Nekem az összes srác elmondta, hogy milyen remek nő vagy.
És hogy tökéletesek vagyunk együtt.
A kapszulában nem tudtam, hogy megítélnek-e a korom alapján,
és hogy milyennek képzelnek el.
Harminchat vagyok, de…
Attól még szeretek szórakozni és jól érezni magam.
Semmit sem kell nekik bebizonyítanom.
Elég, ha annyit mondok: „Igen, 36 vagyok, és habzsolom az életet.”
Nem is tudom, tök fura volt.
Azt hiszem, hallgatni kell a megérzésekre.
Te már most
jobbá teszed az életemet, pedig mióta is ismerjük egymást?
Két hete?
Lassan két és fél hete.
- Igen. - Igen, két és fél hete.
Kemény.
Mit gondolsz az elkövetkező hetekről? Az együttélésről?
Nem aggódom az együttélés miatt. Nem erről van szó.
Inkább kíváncsian várom, hogy mi vár még ránk.
- Oké. Mit fognak szólni a barátaid? - Hűha!
- Mert senki sem tudja. - Hűha!
Szerintem dobni fognak egy hátast.
Dobni fognak egy hátast.
Azt mondják majd, hogy megütöttem a főnyereményt.
Én meg majd mondom, hogy tudom.
Az elején az volt a célom, hogy találjak valakit, aki boldoggá tesz.
Hogy megleljem a lelki társamat.
És te vagy az, szivi?
Te bizony.
- Ültél már ilyenben? - Aha.
- És te? - Hű paripa.
- Képes leszel vezetni? - Hamarosan kiderül.
- Egész helyes vagy. - Az, imádnivaló.
- Hallgass már! - Imádnivaló!
Meg agresszív. Agresszívnak tűnsz benne.
- Naná. Elvégre… - Paul.
Bűnözni készülünk. Bűnözni és drogozni.
Hűha.
Ömlik rólam a víz. És rohadtul le fogok égni.
- Nincs kocsiajtónk. - Istenem.
Ne nyírj ki minket, jó?
Hű, jól van. Lassíts, te dinka!
Rázós az út. Minden oké?
Érted, mire gondolok?
Egyre mélyebbre jutunk a dzsungelban.
Nekem mondod?
Imádom a dzsungelt. Nagyon szeretem a dzsungelt.
- A kis növényeidet. - Imádom őket!
- Te kis lüke! - Bocsi!
Tiszta por a szemem.
Tiszta por, tiszta sor.
Máris úgy érzem, hogy le kéne zuhanyoznom.
Melegem van, kiszáradtam, fájni fog a fejem.
Pedig szerintem ez tök jó.
- Annyira… - Mi?
- Ijesztő, ahogy vezetsz. - Dehogy, minden oké. Minden oké.
Nahát, klassz!
- Istenem. - Óvatosan!
- Köszönöm. - Megvagy?
Védj meg, Paul!
- A gravitációtól? - Igen. Önmagamtól.
Önmagam legnagyobb ellensége vagyok. Kösz.
Istenem! Nahát!
- A mindenit. - Úristen! De király.
- Alig várom, hogy csobbanjunk. - De szép!
Látod, milyen tiszta a víz?
- Vannak itt bogarak? Hűha! - Kis lények.
- Mi az? Cápa? - Hogy érted, hogy cápa?
Ja, az harcsa!
Olyanok, mintha kis cápák lennének.
Oké, ez eléggé ijesztő. Nem akarom, hogy hozzám érjenek.
- A kicsi harcsák? - Aha.
Hol lehet az anyjuk?
Hogyhogy te nem tartasz tőlük?
Ezek csak kis halacskák. Hol lehet az anyjuk?
- Jaj, ne csináld! - Ott, lent.
- Jó, háromra! - Oké. Egy.
Kettő.
- Három. - Három!
Hideg.
Lemerülünk?
- Mehet? - Várj!
- Mehet? - Nem.
Nagy levegő!
- Öcsém! - Te jó ég! Gyönyörű.
Foglaljanak helyet, kérem!
E szent földek istennőjének engedélyét kérjük,
hogy megkövethessük azokat,
akiket megbántottunk.
Menő ez a kakaó szertartás.
Nagyon spirituális. A maja kultúrában gyökeredzik.
Az ember csak a dobolásra összpontosít, semmi másra.
Aztán pedig csak élvezzük egymás jelenlétét.
Igya meg!
Kakaó.
Ezáltal újra felfűthetők az érzések.
Újraindítható a szív.
Az iránt, akit szeretünk.
A testük minden sejtje gyógyulásnak indul.
Most pedig álljunk fel!
A szemük révén lássák meg a másikat, és találjanak egymásra!
Mostantól pedig bármikor képesek lesznek erre.
Ez egyértelműen közelebb hozott minket egymáshoz.
- Hűha! - Állati volt.
Ez volt az egésznek a lényege.
Arra koncentráltunk, amit el akartunk képzelni,
én pedig azt képzeltem el, hogy Chelsea-vel egymásra hangolódunk.
Gyönyörű áldás volt ez a kapcsolatunkra nézve.
Igen.
Amikor ma reggel felkeltem, bűntudatom volt a tegnapi eset miatt.
Tudod?
Milyen értelemben?
Hát, jobban is kezelhettem volna a helyzetet.
Sajnálom a történteket,
és ha úgy érezted, hogy tegnap nem te voltál számomra az első.
Önző módon viselkedtem.
Tájékoztathattalak volna.
Köztünk mindig is jól működött a kommunikáció.
Előbb veled kellett volna beszélnem,
és csak utána kellett volna a többivel foglalkoznom.
Megbékéltem a dologgal.
És megbocsátottam.
Kész vagyok továbblépni.
Én is.
Megkönnyebbültem, megnyugodtam, és tisztábban látok.
Volt egy pillanat, amikor a szemébe néztem,
és láttam, hogy ez örökké tart.
Szeretlek.
Én is téged.
Kicsit olyan, mint egy kiságy.
Nem veszi el a kedvedet, hogy tök hulla vagyok?
Nem. Mármint, ez normális.
Senki sem száz százalékos mindennap.
Ja, de úgy érzem, össze kéne kapnom magam.
Kicsit bűntudatom van, mert…
Mert úgy érzem, zárkózott lettem veled szemben.
Ha esetleg nem tűnt volna fel.
Aludni sem tudtam, szóval egész éjszaka forgolódtam.
És agyaltam.
Min agyaltál?
Mindenen.
Miután tök jól elcsevegtem Paullal,
amit tényleg élveztem, és feldobott,
rájöttem, hogy Zackkel itt még egyszer sem volt ilyen.
Én tényleg szeretlek.
De úgy érzem, nem tudom elérni,
hogy te is odatedd magad.
Őszintén vágyom rá, hogy családot alapíthassak.
Olyan feleséget szeretnék, aki támogatja az álmaimat.
Én is szeretném támogatni az ő álmait,
és még mindig úgy gondolom, hogy veled erre lenne lehetőségem.
De tudod, két ember kell ahhoz, hogy működhessen egy kapcsolat.
Folytasd csak! Hallak.
A lényeg, hogy össze vagyok zavarodva.
Nem igazán…
Nem tudom, merre tartunk.
Nem tudom, hogy te is benne vagy-e. Benne vagy?
Benne akarsz lenni? Te is ezt akarod?
Nem tudom, Zack. Nem tudom elválasztani…
Nem tévedsz abban, amit mondasz.
Ha nem vonzódsz hozzám külsőleg,
ha nem vagyok az eseted, és úgy érzed, ezen nem tudunk túllépni,
akkor nem kéne ezt erőltetnünk.
Csak légy őszinte önmagaddal!
Ha szerinted ez olyasmi, amivel meg tudunk birkózni,
akkor részemről folytathatjuk,
de ehhez tudnom kell, hogy te is elhivatott vagy-e.
Nem fogok loholni utánad.
Nem?
- Tudom, hogy ezt akarod - Nem ezt akarom.
De nekem nem áll szándékomban… Döntsd el, hogy akarod-e, vagy sem!
Sziasztok!
Tiffany!
Helló, csajszi!
- Jól nézel ki. - Köszi!
Mizu, tesó?
Megtörtént, aminek meg kellett történnie?
Meg.
Ez az!
Jó volt.
- Az érzelmi kötődés miatt… - Jobb volt, ugye?
- Úristen. - Tudom.
- Mondom, hűha! - Tudom.
„Szünetet kérek!”
- Isteni volt. - Nem olyan volt, mintha először tolnánk.
Ja, jó volt. És izomlázam van.
Nekem azóta, hogy itt vagyunk.
Mintha odalent lüktetett volna a szívem. Eléggé odavágott, tudod?
Mi újság, haver?
- Igazából nem is lehetnék boldogabb. - Értem.
Hat évig voltam szingli.
Randizgattam, de mindig nehezemre esett
úgy igazán erős kötelékre szert tenni.
És sosem éreztem még, hogy ennyire figyelne rám valaki.
Teljesen odafigyel rám.
Durva.
Nem tudom másokkal könnyedén megosztani az érzéseimet.
Nehezen megy a számomra. A „szeretlek” kifejezéssel sem dobálózom.
- Értem. - A családomban nem mondogatjuk.
- Aha. - Amit utálok.
Ahányszor beszélek apámmal: „Oké, csá, fiam.”
Mindig várom, hogy kimondja-e, de nem.
Én meg mondanám, de nem teszem.
Ezt a szokást pedig szeretném levetkőzni.
Nem akarom, hogy Tiffany valaha is megkérdőjelezze az érzéseimet.
Azt szeretném, ha soha sem kellene megkérdeznie, hogy szeretem-e.
- Aha. - Szeretném, ha tudná.
Aha.
Ő mindent beletesz ebbe a dologba,
és nagyon-nagyon egy hullámhosszon vagyunk.
Nem sok olyan srác beszél ilyesmiről, aki úgy néz ki, mint mi.
- Ja. - Egymás közt.
Sebezhetőség.
Mutassunk példát, teremtsünk precedenst,
hogy beszélhetünk az érzéseinkről, és jó dolog megerősíteni a szeretteinket.
- Aha. - Tudjátok?
Sokszor kívánom, hogy bár elmondtam volna a barátaimnak,
akik már meghaltak, és nincsenek köztünk,
hogy „haver, szeretlek.”
- Sziasztok! - Sziasztok! Mi a helyzet?
- Éppen most lejtettek be. - Hali!
Üdv a buliban!
- Hé, Paul, összeöltöztünk! - Haver, te másolsz engem.
Oké, hol lehet italt szerezni?
- Szerintem nincs köztük semmi. - Oké.
- Hogyhogy? - Kwame azt mondta.
- Biztosra kell menned! - Én nem…
- Nem tudom, mi lett a vége. - Én majd figyelek helyetted is.
Tegnap este egyértelművé tettem, hogy ha megint ezt csinálja, baj lesz.
- Helyes. - Jó.
Mondtam, hogy én mindent megadnék neki. De eldobhatja az egészet. Döntsön!
Keményen vereti.
- Micah egy magányos cafka. - Tudjátok, mit? Nem izgat.
- Ha igazi nő lenne… - Amikor nincs a csatolt fájljával…
Egyetértek. Á, emlegetett szamár!
Istenem!
Sziasztok!
- Mizu? - Hát itt vagytok!
Nem medencés buli lesz?
- Azt hittem, az lesz. - Szia!
Beszéltem Irinával, és mondtam neki,
hogy oda kellene tennie magát.
- Jogos. - Ugye?
Hogy döntse el, hogy akarja-e.
- Aha. - Érted?
Mert nem győzött meg. Mert fél lábbal kint van.
És nem nagyon mondott erre semmit.
- Tényleg? Kerülte a témát, vagy mi? - Aha.
Nem tudom, mi van.
Ha lenne rá lehetőség, tennél egy próbát Bliss-szel?
Nem tudom.
Tudom, nehéz kérdés, de szerintem köztetek tényleg lenne…
Tudod, mit gondolok Blissről?
- Olyasvalakit érdekel, aki őt választja. - Világos.
Ez igen. Korrekt vagy, ezt nagyra becsülöm.
És tudod, mit? A döntésemet az alapján hoztam meg, amit a szívem diktált.
Aha.
És talán rosszul döntöttem. Talán nem. Nem tudom.
De ez van.
Mert ami engem illet, folyton a múlton rágódom.
- Hogy nem lett-e volna jobb Amberrel. - Én is.
Tudom. Én is ezen rágódom.
Tegnap ugyebár beszéltem Micah-val. Bla-bla-bla.
Pedig azt az időt inkább Chelsea-vel kellett volna töltenem,
nem Micah-val, tudjátok?
Köszi, kicsim! Hálás vagyok.
Nem voltam olyan dühös, mint ami indokolt lett volna.
Mert amint elkezdte mentegetni magát, lenyugodtam.
És már a legeleje óta ezt tolja.
- Nem tudtam, hogy beszéltetek. - Beszéltünk.
- Biztos máshol voltam. - Én láttam.
Én láttam.
Madarat tolláról, nem igaz?
- De. - Irinával lóg.
Itt kúrtam el.
Nem Micah-val vagy, hanem Chelsea-vel.
Szóval: „Micah, ez szemétség volt, ejnye.
De ez van. Én elégedett vagyok a kapcsolatommal.”
Ennyi a lényeg. Szerintem őt figyelmen kívül hagyhatod.
Ahogy mondod, igazad volt! Ráadásul így lehetőségünk volt arra,
hogy feldolgozzuk azt, ami történt,
megbeszéljük, és továbblépjünk.
Szóval Micah-t illetően is szépen tovább fogok lépni.
Köszi, kicsim. Kösz szépen!
- Mizu, kicsim? - Mizu, kicsim?
- Feszkó van Chelsea és köztem. - Miért?
Nem tudom. De tök fura.
Oké.
Úgy érzem, mintha valamit nagyon túl akarnának kompenzálni.
Imádom a stílusod, bébi.
Kösz, kicsim!
Boldognak tűnnek együtt.
De lehet, hogy Chelsea féltékeny. Passz.
Történt egy s más. Volt valami közted és Kwame között.
Szerintem Kwame érezheti, hogy ma távolságtartóbb vagyok.
Mert nekem úgy tűnik, hogy Chelsea-vel volt köztük valamiféle vita.
Látszik rajta, hogy boldoggá akarja tenni a menyasszonyát, amit tiszteletben tartok.
De azért szeretném tisztázni a dolgokat Chelsea-vel, elvégre tudta,
hogy Kwame-val milyen szoros volt köztünk a viszony.
Sziasztok! Kwame, válthatnék pár szót Chelsea-vel?
Persze, haver.
Jó szórakozást!
Várj! Volt valami a fogam között.
- Kijött? - Hadd nézzem!
- Szedd ki fogpiszkálóval! - Naná.
Kiszednéd, légyszi?
Nyald meg az alsó ajkad!
- Igen, megvagyunk. - Jézusom!
- Tökéletes. - Szép az élet.
Ez igen. Hogy vagy? Csinos vagy.
Te is. Ez egy- vagy kétrészes?
Kettő. Ez egy sportmelltartó, a reptéren vettem.
- Tényleg? És így passzol a szoknyához? - Aha. Jó, nem?
- Hogy vagytok Paullal? - Jól.
Csak meg akartam kérdezni, hogy veletek mizu.
Minden oké. A tegnapi nap rázós volt.
Tudom. Mi történt?
Nem értettem, hogy mi volt az a megjegyzésed Kwame felé.
Mert az valamilyen okból nagyon felkavarta.
- Igen. - És aztán… Biztos csak vicceltél.
Igen. Igazából meglepett, hogy mennyire túlreagálta.
És szerintem volt némi félreértés azt illetően, hogy mennyire zaklatta fel.
Megdöbbentett, de örömmel tisztáztam a dolgot, és bocsánatot kértem.
Értem, de aztán húsz percig beszélgetett veled.
- Nem tudtam, mi történik. - Értem.
Nem az volt, hogy: „Chelsea, ez történt. Fontos, hogy…”
- Nem tudtad, miért beszélünk? - Nem.
Értem. Furcsa lehetett.
- Érted? - Engem is megijesztene.
Úristen, esik?
Hát ez meg?
El fogunk ázni.
Megázunk.
Fasza az időzítés. Már éppen belejöttünk.
A vihar betrappolt, és azt mondta:
„Nem! Ezt a beszélgetést most nem folytathatjátok le.”
Szóval Chelsea továbbra is tökös kis ribanc marad,
és lezárás nélkül kell élnie az életét.
Amire nincs is szüksége! Mondjuk, tényleg nincs.
- Riadó! Vissza! - Hű, basszus!
- Vak szerelem helyett nedves szerelem. - Mintha otthon lennénk!
Ez az! Te vagy a legjobb.
Jézusom!
- Istenem! - Ez durva volt.
- Paul, bőrig áztunk. - Ez nevetséges.
- Őrület. Át kéne öltöznöd. - Jó, átöltözöm.
De azért jó volt.
Igazából kár, hogy így lett vége,
mert végre megbeszéltük volna Chelsea-vel a dolgokat.
Kissé bűntudatom van.
- Én igazából csak Zackkel dumáltam. - Miről?
Irináról és róla.
Rákérdeztem Blissre is.
Kíváncsi voltam, hogy a történtek fényében szerinte jól döntött-e.
Tudom, hogy nagyon nehezen választott.
Értem.
De hogy jön ide Bliss?
Én csak meg tudom érteni, ha elgondolkodik azon, jól döntött-e.
Zack tényleg szereti Irinát, de az alapján, amit ma hallottam tőle,
ha ma este nem jutnak dűlőre egymással, akkor ez így ennyi volt közöttük.
Dobni akarja Irinát? Folyton jön az érzéseivel…
Én így értettem. Csak mondom. Nem tudom.
Azt akartam mondani…
hogy ha lehetséges, akkor holnap a repülőn
inkább ne üljünk egymás mellett, hogy gondolkozhassunk.
BÜNTETŐJOGI ÜGYVÉD
Szerintem egy gödörben találtuk magunkat, amiből próbálunk kikecmeregni.
De ha így folytatjuk, utálni fogjuk magunkat.
Elvileg ezek a mézes heteink…
És rémes az egész.
- Ha esetleg… - Kurva szar.
Sajnálom, de igen.
Öt percet beszéltem Paullal.
És annyira jólesett az a beszélgetés,
és nem értettem, hogy veled miért nem ezt érzem.
Szerintem egyetértünk.
Hagyjuk! Nem fog működni.
Oké.
Szívás. Szerintem te nagyon…
- Attól még lehetünk barátok. - Még nem fejeztem be.
Továbbra is úgy gondolom, hogy nem ismerek nálad jobb embert.
A beszélgetésünk második napján kihagyott egy ütemet a szívem.
Amikor az életedről meséltél, és arról, hogy ki voltál…
Olyan kis dinka voltál. Tényleg az voltál, de imádtam.
Nem érdekelt, mit gondolnak rólad mások.
Ez nagyon tetszett.
És remélem, tudod, hogy én semmit sem bántam meg.
Ennek igazából semmi értelme. Tudod, hogy én mit gondolok?
Nem.
De nem fogok konkrétumokat mondani. Hogy szőrtelenítetted a végtagjaidat.
Nem fogom felsorolni, hogy mi minden nem tetszik benned.
Nem, ezt nem érdemelnéd meg.
- Remek srác vagy. - Aha.
Bűntudatom van, mert én sem keltettem jó benyomást.
Rossz oldalamat láttad. Még soha senkiben sem keltettem ilyen érzéseket.
Nagyon rosszul bánok veled. Tudom. Rád sem nézek, hozzád sem érek.
Félrenézek, ha hozzám szólsz.
Tök bunkó vagyok hozzád, te is tudod. És nem ezt érdemled.
Csomószor eszembe jut Bliss.
Basszus, remélem, találkozhatsz vele Seattle-ben.
Tényleg remélem.
És bár velem nem jött össze, még lehet, hogy ő volt az igazi.
Lehet, hogy rosszul választottál, de örülök, hogy megpróbáltuk.
Te annyira nem próbálkoztál.
Szörnyű volt ebben az ágyban aludni veled.
Jól van, kussolj már! Ne dramatizáld túl!
De hát szörnyű volt! Mintha már tíz éve házasok lennénk, és gyűlölnénk egymást.
- Az ágy két végében feküdtünk. - Ettől lett elviselhetőbb.
Kurva szar volt.
Az a baj, hogy azért jöttem, hogy feleséget találjak.
És volt két nő, akivel el tudtam volna képzelni a jövőmet.
És azt választottam, akivel kapcsolatban jobb megérzésem volt, de ez nem jött be.
Elég fura ez a szakítás.
Talán rosszul döntöttem, de így határoztam.
És emiatt vagyok ebben a helyzetben.
Szerintem poén volt. Őszintén?
Meglepett, hogy meddig húztad.
Minden okot megadtam, hogy feladd, de te kitartóan próbálkoztál.
A harmadik napon szakítottam volna, de az nagyon szar lett volna.
Én már akkor, amikor megláttalak.
De adtam magunknak egy esélyt.
Hát ez van.
És egyébként mit gondolsz Bliss-szel kapcsolatban?
Nem tudom.
Gondoltál rá, amíg velem voltál?
- Nem fogok megsértődni. - Őszintén? Végig ő járt a fejemben.
Baszd meg.
- De bunkó vagy. - Ez az őszinte válaszom.
- Tudod, mit? Én is másra gondoltam. - Vágom.
- De ő a legjobb barátnőddel van. - Tudom, de…
Ez a hajó már elúszott, ez van.
- Pault kellett volna választanod. - Leesett, miután beszélgettünk.
Mi most először dumálunk őszintén.
Nem vagyok vak. Láttam rajtad.
Tudom, de sokat gondoltam rá és a beszélgetéseinkre.
És miután tegnap találkoztam vele, egész éjjel nem aludtam.
Nagyon tetszik nekem.
Tudom, hogy Micah is kedveli. Jó a kapcsolatuk.
Micah a legjobb barátnőm. Olyan szar ez az egész.
Az összes kapcsolatot tönkre fogod tenni.
Vigyázzatok, jön Irina!
Láttam, hogy Micah-val belemelegedtetek.
- Hogy ment? - Micah…
Micah odajött, hogy beszélgessünk. Udvariasnak és őszintének tűnt.
Aztán bumm!
Leszakadt az ég.
Igazából én értékelem, hogy megkeresett téged,
és megpróbálta veled megbeszélni a dolgokat ahelyett, hogy rám bízta volna.
- Értem. - Aha.
Szerinted melyik párok fognak együtt maradni?
A kérdés és a válasz is nehéz.
Tudom.
Szerintem Brett és Tiff együtt fog maradni.
Ők éltetik bennem a reményt.
Istenem, ha Brett és Tiff szétmegy, abba belepusztulok.
- Tudom. - Bele fogok halni.
- Belehalok. - Mindenki más is.
Igen, elpattannak az ereim.
- Azért azt ne! - Jó, nem halok meg.
Aztán ott van Chelsea és Kwame. Ha ők nem maradnak együtt,
akkor abba tényleg bele fogok pusztulni. Nem tudom.
Én is.
- Ha így lesz, mindegy is. - Jöhet a halál!
Persze.
Lehet, hogy Irina és Zack lenne a legjobb pár.
- És nem is tudnánk! - Nem.
- Ja. Szerinted jók lesznek? - Nem.
Nem bírom azt a csávót.
Hé, én kedvelem.
Nem beszélhetnénk inkább Irináról? Én bírom Zacket, oké?
Na és Micah és Paul?
Nem tudom.
Tényleg nem tudom.
Szeretnék többet beszélni Paullal.
Mióta itt vagyunk, Micah-val többet dumáltam, mint vele.
Igen, tudjuk.
Ne csináld!
Bár ez egyértelmű, nem igaz?
Paul meg úgyis azt mondja majd, hogy „jól van az úgy.”
Olyan vicces vagy. Te vagy a kedvenc humoristám.
De jól érzed magad a mai este után?
Szerintem ez a mai este egy próbatétel volt a számomra.
Olyan emberek fognak befolyásolni minket, akik nem támogatnak bennünket,
vagy nem értik meg a kapcsolatunkat.
- Biztos lesznek ellenlábasaink. - Oké.
Meg kell birkóznunk ezzel.
Mindkét oldalról lesz nyomás. A családunktól, a barátainktól.
Ebben a helyzetben az lesz a legjobb megoldás,
ha beavatjuk egymást az eseményekbe.
És végig támogatnunk kell majd egymást.
- Rám mindig számíthatsz. - Együtt leszünk.
- Közelebb kerültünk az új életünkhöz. - Szeretlek!
Én is téged.
SEATTLE, WASHINGTON ÁLLAM
BÜNTETŐJOGI ÜGYVÉD
Köszönöm.
MŰVELETI VEZETŐ
Zack?
- Szia! Örülök, hogy megismerhetlek. - Szia! Én is.
Hogy vagy?
- Jól. - Jól?
Hát…
Rosszul döntöttem.
Te is tudod, és én is.
A FOLYTATÁSBAN
Készen állok.
Imádom ezt a boldogságot. Imádom, hogy fülig szerelmes lehetek.
Ez az érzés akkor sem halványul el, amikor lefekszem aludni.
Istenem!
Akkor sem, amikor reggel felébredek.
Palacsinta? Hűha! Mintha étteremben lennék.
Köszönöm.
Ilyennek kell lennie a szerelemnek.
Szeretsz?
Jóban-rosszban.
Még a falon keresztül is éreztem a kisugárzását.
Szeretem Micah-t, és vele akarom leélni az életemet.
Még nem szóltam, de jegyben járunk.
Úristen!
Te nem akartad megbeszélni! Inkább leléptél.
Mit kellett volna tennem? Szomorkodjak melletted?
- Aki szerint nem vagyok eléggé férfi? - Nem szexelünk!
Paulhoz sokkal inkább vonzódtam, mint Zackhez.
- És még mindig érzel iránta valamit? - Paullal lehetett volna köztünk valami.
Ez kétségeket ébresztett bennem azzal kapcsolatban, hogy hogy állunk.
Nem áldozom fel azt, amit akarok, de kompromisszumot kötök.
Erről szól a házasság.
Oké.
Meg akarsz állapodni?
Tudom, hogy hol laksz, megkereslek.
Megérdemled az igazi szerelmet, ez viszont nem az.
Ez nem az.
Eszembe szoktál jutni, aggódom érted, remélem, boldog vagy.
Szerinted jól döntöttél?
Ez most valami vallatás?
Ha nem érzed úgy, hogy tényleg hozzá akarsz menni, válassz engem!
Ideje eldönteni, hogy a szerelem vak-e.
Ezen a napon ne érjen meglepetés!
Ennek nem kéne megtörténnie.
A feliratot fordította: Varga Fruzsina