-Це було модно? -Ти розлютила Челсі.
-Коли я тобі це кажу… -Справді?
Ти знаєш, що ми з Челсі сприймаємо все не так.
Що вона казала?
Їй не подобалося, що ви так довго розмовляли.
Я б не здивувалася, якби вона зараз порушила це питання.
Я розумію. Думаю, мені було б незручно,
але водночас це не стосується тебе. Але… уперед.
Я люблю Челсі, але я впевнена, що Майка не хоче твого чоловіка.
Якби вона хотіла його, вона б його отримала.
Так. Я згодна.
Ірина ненавидить свого чоловіка.
-Таке враження, що він з іншої планети. -Блісс пощастило.
Я теж так гадаю.
Я б не найняла його адвокатом.
Винна!
Негайно у в'язницю.
Я мало що знаю. У мене не було часу поговорити з Кваме.
-Так. -Але Кваме здавався…
Він тут сьогодні? Не думаю, що він тут.
Здається, Кваме… Він наче…
Незбагненна людина.
Так. Як у вас справи?
Їжа, одяг, розміщення речей… У неї все чітко.
-Цікаво. -А я не такий.
Думаю, що Ірина хороша людина.
Гадаю, вона робить багато речей, не розуміючи, що це погано.
-Справді? -Вона дуже ласкава зі мною.
А потім ми приходимо на вечірку,
вона віддаляється і поводиться дивно, коли я її цілую.
Ми до того цілувалися.
А потім ми повертаємося, і вона дуже ласкава.
Я такий: «Що відбувається?»
-Так. -Знаєш.
-Що це за коливання? -Чорт, якби я знав, чуваче.
Я знаю, що кохаю її,
і бачу її своєю дружиною.
Але тільки якщо вона готова докласти зусиль.
Я не бачу цього.
Маршалл показав мені. Це він заклав фундамент.
-Із цією красунею. -Ой.
Він вийшов із кімнати й сказав: «Глянь».
Ні, він вийшов із кімнати й підморгнув мені.
Я запитав: «Що таке?
Чому ти підморгуєш?» А він: «Слухай. Думаю, Тіффані…»
-Це доросла жінка. -«У нас велика різниця у віці.
Тож нічого не вийде. Але вона чудова дівчина.
-Зверни на неї увагу». -Вона чудова жінка.
-Потім я зустрівся з Тіффані. -І ось ми тут.
Я тобі колись показувала трюк носом?
-Ти можеш ним рухати? Трішки? -Так.
Це мило. Молодець.
Я думав, ти інакша. Куди ти б віднесла мене?
-На спектрі… -Ти про вигляд?
Ти дуже милий. Ти точно мій тип.
Справді? Чекай, чого ти очікувала?
Ні, я точно думаю, що ти інакший, але не в поганому сенсі.
-Гаразд. -Я думала, у тебе дитяче обличчя.
Я думала, що в тебе твоє обличчя, але воно гладеньке й без бороди.
Цікаво. Ні.
Але ні. Думаю, це сексуально.
-Гаразд, справді? -У хорошому сенсі. Так.
Так.
ЛЮБОВ СЛІПА
ЧЕЛСІ Й КВАМЕ
Чому ти говорив із нею саме тоді?
КВАМЕ, 32 МЕНЕДЖЕР З РОЗВИТКУ ПРОДАЖІВ
Слухай, я мав із нею поговорити. Я… мав із нею поговорити.
Мені не сподобалися її слова. Я не міг проігнорувати це.
Чому ти зразу це не сказав: «Агов, це не круто. Я не освідчувався».
-Бо після… -«У нас усе спокійно й добре.
Не кажи цього лайна». Чому ти не можеш…
Ти маєш зрозуміти. Коли ти такий засмучений,
у ту мить не можеш сказати: «Агов, мені треба заспокоїтись».
Коли в тебе є наречена, яку ти кохаєш і про яку дбаєш,
ти можеш.
Ти маєш думати, як дії впливають не лише на тебе, а й на мене.
Я не хотів принижувати те, що в нас є.
Тож, якщо це колись станеться,
ти маєш знати, що мої дії мають серйозну причину.
Ні.
Цього не має статися.
А потім почалася 20-хвилинна бесіда наодинці,
де ви сміялися. Ти не сказав: «Агов, я незадоволений цим».
Так, коли я почав про це говорити, ми трохи посміялися.
Щойно ми перетнули межу: «Йо, це було паскудно», —
й отримали вибачення…
Тоді кінець. Розмова мала… закінчитися.
Гаразд, я мав підвестись і піти.
-Розмову закінчено. -Так.
Не потрібно продовжувати.
Я знала, що це станеться.
Що це значить?
Просто знала.
-Ти про що? -Я просто знала.
Через те, як ви розірвали стосунки й ти вибіг.
Ми були там кілька днів. Ти знаєш, як це.
У кімнатах кожен день здавався тижнем чи місяцем.
У тебе з'являлися глибокі зв'язки.
А потім раптом: «Ні, добре. Я просто хочу сказати…»
Як, чорт забирай, ти це робиш? Ми не закрили цю тему.
Я не розумію, чому ти цього не зробив того вечора.
Я переборщив.
Закриття — це добре.
Закриття — це чудово.
Люба?
Ти відчуваєш, що ви закрили цю тему сьогодні?
-Не зовсім, але достатньо. -Боже мій.
Люба, агов.
Агов.
Не зовсім?
Що таке зовсім?
Я…
Спробувати зблизитись? Поцілуватися з нею?
Кажу тобі, у мене є те, що треба. Я сказав, що я отримав достатньо.
Не розумію.
-Агов, ми… Усе добре. -Я не розумію.
Мене влаштовує те, де я.
-Ти б краще був із нею? -Ні.
Ні на секунду.
Я саме там, де треба.
Саме там, де я маю бути.
І я не сумніваюся в цьому ні на мить.
Я можу гарантувати, що в мене не було б
навіть близько такого зв'язку.
Відпусти її.
Відпусти її, Кваме.
Іди в життя, яке в тебе буде.
Зробімо це.
Привіт, сеньйоре.
О так. Ось де ми будемо.
Так!
Так.
Так!
Розслабся.
Чорт, це буде дуже важко.
Дякую, сеньйоре!
Ого!
-Дякую. -Чудово.
Я голодна.
Дівчино, ти… неймовірна.
-Що ти думаєш про минулу ніч? -Про зустріч з усіма?
-Так. -Гадаю, було чудово.
Найбільше мене вразило те…
який сильний зв'язок між Бреттом і Тіффані.
-Сильніший, ніж у нас? -Ні.
-Гаразд. -Ти вже знаєш.
Я був здивований, побачивши, що Зак трохи щасливий.
Зак — дивак. Йому треба триматися на два метри від мене.
Ось так.
Зак — дивак, а Ірина — це Ірина, селянка.
Я не про староанглійських селян.
Я про диваків, які роблять різне лайно без жодних причин.
Мені це не подобається. Я так не вмію. Це не моє.
Ти побачив усіх інших. Вони відповідають твоїм очікуванням?
Я про вигляд.
У кожного свій унікальний вигляд. Усі по-своєму гарні.
Так!
Можу впевнено сказати, що мені дісталася найкраща.
-Так! -Так.
Поцілуй мене.
Найкраще в Мексиці — це тонто, тобто дурник.
Мій тонто, мій дурнику.
Мені подобається відпочивати з ним. З ним тут весело.
Якщо ти мене обіллєш, тобі капець.
Не бризкай на мене!
Яка краса.
Ого. Я бачила, як ти сьогодні виходив з душу, і подумала: «Ох.
Дякую». Ось як я почувалась.
Мені так пощастило.
Годі дивитися на мене так.
Ми з Бреттом перевели бли…
Я навіть не можу говорити, я така: «Оце так чоловік».
Щоб ви знали, мені дуже пощастило.
Ми з Бреттом перевели нашу близькість на новий рівень.
Так. І це було чудово.
Завирували спогади.
-Ти сподобався всім дівчатам. -Усі хлопці сказали мені: «Вона чудова.
Ви ідеальна пара».
У кімнатах я не знала, чи мене оцінюють за віком
і думають про те, який вигляд я маю.
Мені 36, але…
Я люблю гуляти, розважатись і бути активною.
Мені не треба доводити нічого цим людям.
Мені треба сказати: «Так, мені 36, і я в повному розквіті».
Не знаю, це було найдивніше відчуття.
Довіряй своїй інтуїції і слухайся її.
Але ти вже…
додаєш цінності моєму життю, хоча ми разом скільки?
Два тижні?
Ні, майже два з половиною.
-Так. -Так, два з половиною.
Це божевілля.
Що ти думаєш про наступні тижні спільного життя…
Я не хвилююся через спільне життя.
Мені цікаво, що ще ми дізнаємось.
-Гаразд, що скажуть твої друзі? -Боже.
-Бо ніхто не знає. -Боже.
Гадаю, мої друзі будуть здивовані.
Дуже здивовані. Вони скажуть: «Бретте, ти зірвав джекпот».
Я скажу: «Я знаю».
Почавши, я думала: «Я хочу когось, хто зробить мене щасливою.
Я хочу знайти свою другу половинку».
І це ти, любий?
Так.
-Уже на таких їздила? -Так.
-А ти? -Старий вірний кінь.
-Ти безпечно керуєш? -Скоро дізнаємося.
Ти милий.
Так, чарівний.
-Стули пельку. -Чарівний.
Я маю агресивний вигляд. Ти теж.
-Так. Ми тут, щоб… -Поле.
…вчинити злочин. Ми тут заради злочинів і наркотиків.
Боже.
Я шалено пітнію, а ще я обгорю.
-У нас немає дверей. -Боже.
Не вбий нас чи вбий.
Ого!
Гаразд. Повільніше, божевільний.
Починаєш сваритись. Усе гаразд?
Розумієш, про що я?
Ми дуже глибоко в джунглях.
Я знаю.
Обожнюю джунглі загалом. Я так люблю джунглі.
-Ти любиш рослини. -Я люблю рослини.
-Ти такий дивакуватий. -Вибач.
У мене пилюка в очах.
Я знаю. Пилюка й сміття.
Я вже відчуваю, що мені дуже потрібен душ.
Тут так жарко й сухо, у мене болітиме голова.
Ні, це так круто.
-Ти втікаєш… -Що?
-Твій стиль водіння лякає. -Ні. Він хороший.
Круто.
-Боже мій. -Не посковзнись.
-Дякую. -Вийшло?
Захисти мене, Поле.
-Від сили тяжіння? -Так. Від мене.
Мого найгіршого ворога. Дякую.
Боже мій. Ого!
-Чорт забирай. -Боже мій. Це так круто.
Ого!
Я так хочу зануритись.
-Ого, як гарно. -Я ще не бачив такої чистої води.
-Тут є комахи? Ого! -Маленькі створіння.
-Що це? Це акула? -Що значить акула?
Це соми.
Вони схожі на крихітних акул.
Це мене лякає. Я понад усе боюся, що вони мене торкнуться.
-Ці маленькі сомики? -Так.
Ти не їхня мама.
Чому ти не боїшся їх?
Вони такі маленькі. Де їхня мама?
-Боже мій. Годі. -Вона там унизу.
-Гаразд, на три. -Добре. Один.
Два.
-Три. -Три.
Холодно.
Пірнаємо?
-Готова? -Чекай.
-Готова? -Ні.
Вдихни.
-Боже. -Боже мій. Яка краса.
Сядьте, будь ласка.
Ого.
Нам потрібен дозвіл богині цих священних земель,
щоб попросити вибачення за помилку в людей, яким ми нашкодили.
Церемонія какао крута.
Тут багато духовності, глибоко вкоріненої в культурі майя.
Коли грає барабан, ти чуєш лише його.
А потім ми насолоджувалися присутністю одне одного.
Випийте це.
Какао.
Так ми зможемо відновити всі ваші почуття.
Ми можемо відновити стосунки
з коханою людиною.
Кожна клітина тіла починає загоюватися.
Тепер можна підвестися.
Погляньте одне на одного своїми очима, і ви знайдете цю людину…
З цієї миті ви відчуєте силу.
Це на 1000% зблизило нас.
-Ого. -Це було дико.
Це була найсильніша річ.
Ти зосереджуєшся лише на тому, що намагаєшся уявити,
у цю мить я уявляв лише наш зв'язок із Челсі.
Це було чудовим благословенням для наших стосунків.
Так.
Знаєш, сьогодні вранці я прокинувся, відчуваючи, що вечір був не дуже добрим.
Розумієш?
Чому?
Я відчував, що міг краще вчинити в цій ситуації.
Мені прикро через те, що сталося,
і якщо це змусило тебе відчути себе не такою важливою.
Це було егоїстично з мого боку. Я мав тобі сказати, що відбувається.
Навіть якщо це нічого не значило, спілкування для нас дуже важливе.
Треба було спочатку поговорити з тобою, а потім розв'язувати інші проблеми.
Я спокійна.
І я пробачила тобі.
Я готовий рухатись уперед.
Я теж.
Тепер мені легше й спокійніше, і все стало зрозуміліше.
У якусь мить я подивилася йому в очі…
і побачила вічність.
Я кохаю тебе.
Я тебе теж.
Нагадує дитяче ліжечко.
Тебе не засмучує те, що я така знесилена.
Ні. Це нормально.
Ніхто не почуває себе на всі 100% щодня.
Так. Я кажу: «Ірино, зберися».
Мені просто погано,
бо я закрилася від тебе.
Якщо ти не помітив.
Я не могла заснути й постійно крутилась…
і думала.
Про що ти думала?
Про все.
Після чудових розмов із Полом,
коли я відчула пристрасть і захват,
я зрозуміла, що із Заком у нас такого не було.
Я справді люблю тебе.
Але я не можу змусити тебе брати в цьому участь.
Я хочу мати родину.
Я хочу мати дружину, яка підтримує моє бачення того, що я хочу робити.
Я хочу підтримувати її в її мріях,
я досі бачу в тобі ту, з ким я можу це зробити.
Але, знаєш, для стосунків потрібні дві людини.
Продовжуй. Я тебе чую.
Тож я дуже заплутався.
Я не знаю,
куди ми йдемо.
І я не знаю, чи ти зацікавлена в цьому. Зацікавлена?
Ти цього хочеш? Це ти чого ти хочеш?
Не знаю, Заку. Я не можу відокремити…
Ти не помиляєшся щодо цього.
Якщо я не приваблю тебе фізично,
якщо я не твій тип і ти думаєш, що ми це не подолаємо,
нам не варто продовжувати.
Ти маєш бути щирою зі собою.
Якщо ти думаєш, що в нас може щось вийти,
я готовий продовжити, але…
Але я повинен бачити, що тобі це потрібно.
Я не бігатиму за тобою.
Ні?
-Я знаю, що ти цього хочеш. -Ні, я цього не хочу.
Але я не такий. Тобі потрібні ці стосунки або ні.
Привіт!
Тіффані!
Привіт, дівчинко!
-Ти гарненька. -Дякую.
Як справи, брате?
То ви зробили це?
Так.
Так!
Усе було добре.
-Завдяки цьому зв'язку все було… -Глибше, так?
-Боже мій. -Я знаю.
Я сказала : «Хвилинку.
Треба перепочити».
-Боже, було добре. -Це було не як у перший раз.
Дуже активно. Мені трохи боляче.
У мене весь час усе болить.
Моє серце було тут. Я така: «Ого! Я виснажена».
Як ти, друже?
-Я найщасливіший. -Так.
Я був самотнім шість років.
У мене були побачення, але мені було важко налагодити справжній зв'язок із кимось.
Я ще ніколи не відчував, що на мене так звертають увагу.
-Так. -І чують.
Це божевілля.
Я не найвідкритіша людина в тому, що стосується почуттів до інших людей.
Мені важко. Слово «любов» — це важливе слово.
-Так. -У моїй сім'ї його не кажуть.
-Так. -Я ненавиджу це.
Я говорю з татом. Він каже: «Бувай, синку».
Я думаю: «Він це скаже?» А він цього не робить.
Я хочу це сказати, але не кажу.
Це звичка, яку я не хочу продовжувати.
Я не хочу, щоб вона сумнівалася в моїх почуттях до неї.
Я хочу, щоб вона щодня прокидалася і не мала запитувати, чи я її люблю.
-Так. -Я хочу, щоб вона це знала.
Так.
Вона викладається на повну,
і в мене справжні почуття до неї.
Не багато тих, хто схожий на нас, говорить про таке…
-Правда. -Одне одному.
Уразливість.
Треба показати приклад,
що це нормально говорити про почуття і казати людям, що ти їх любиш.
-Так. -Розумієш?
Було багато випадків, коли я шкодував, що не сказав друзям,
яких більше нема з нами,
я шкодую, що не сказав: «Брате, я люблю тебе».
-Привіт. -Привіт. Як ви?
-Вони щойно прийшли. -Привіт!
Вітаємо на вечірці.
-Привіт, Поле. У нас схожий одяг. -Чуваче, я перший вибрав вбрання.
Гаразд, де нам узяти напої?
-Я впевнена, що в них нічого не вийде. -Добре.
-Чому? -Він сказав мені вчора.
-Треба бути впевненим. -Я не знаю…
-Я не знаю, як це закінчилося. -Дівчино, я наглядатиму для тебе.
Минулої ночі я чітко дала зрозуміти:
«Виявляєш неповагу до мене — у нас будуть проблеми».
Так.
Я сказала: «Ти можеш мати все зі мною або відмовитись від цього. Що зробиш?»
Здається, вона дуже пряма.
-Майка — самотня сучка. -Знаєш що? Мені це не потрібно.
-Якщо вона справжня жінка… -Коли вони не як дует Фрік і Фрак.
О, і Фрак тут.
Боже мій.
Привіт!
-Як справи? -Ви прийшли.
Я отримала повідомлення про вечірку біля басейну?
-Я думала, у нас вечірка біля басейну. -Привіт.
Я поговорив з Іриною і сказав:
«Мені потрібна твоя залученість».
-Так. -Так?
«Я хочу, щоб ти брала участь».
-Так. -Розумієш?
«Ти цього не робиш. Ти не береш участі відтоді, як ми почали це».
Вона не дала мені відповіді.
-Справді? Вона уникає цієї теми? -Так.
Я не знаю, що це.
Якби ти мав шанс дослідити стосунки з Блісс, ти б це зробив?
Не знаю.
Знаю, це складне питання, але, думаю, це має потенціал.
Ось що я думаю про Блісс.
-Вона заслуговує на того, хто вибере її. -100%.
Чорт, чуваче, це дуже правильно. Я поважаю це.
І знаєш що? Я прийняв рішення,
довірившись інтуїції і серцю.
Так.
Може, я прийняв неправильне рішення. Може, ні. Не знаю.
Що є, то є.
Я не можу не озиратися…
-І сумніватися щодо Ембер. -Я теж.
Я знаю. У мене були ті самі думки.
Учора я поговорив з Майкою, і бла-бла-бла.
Це було жорстко, бо я мав провести цей час із Челсі,
а не з Майкою, розумієш?
Дякую. Мені дуже приємно.
Здається, я був не такий злий, як мав би.
Щойно вона почала виправдовувати свої слова, я заспокоївся.
І вона цим займається з першого дня.
-Я не знав, що ти з нею говорив. -Говорив.
-Мене, мабуть, не було. -Я бачив.
Я бачив.
Скажи мені, хто твій друг, і я скажу, хто ти.
-Так. -Вона тусується з Іриною.
Ось де я облажався.
Ти не з Майкою. Ти із Челсі.
Можеш сказати: «Майко, це огидно. Не треба було такого казати.
Є, як є. Я щасливий у стосунках».
І йди вперед. Не обов'язково зосереджуватися на цьому.
Ти абсолютно правий. Це допомогло нам усвідомити все
й зосередитися на тому, що треба позбутися цього лайна
й рухатися далі.
Тож я позбудуся Майки й рухатимуся далі.
Дякую, люба. Дуже дякую.
-Як справи, люба? -Як справи, любий?
-У нас із Челсі напружені стосунки. -Чому?
Не знаю. Здається, це дивно.
Добре.
Я відчуваю, що це якась надмірна компенсація.
Мені подобається твій стиль, буся.
Дякую, люба.
Схоже, вони щасливі.
Але мені здається, що вона ревнує. Не знаю.
Щось було. У вас теж були стосунки,
і досить глибокі.
Кваме сьогодні тримається на відстані.
Я вважаю, що вони із Челсі посварилися.
Тож я бачу, що він хоче, щоб його наречена була щаслива,
я поважаю це.
Але я хочу поговорити з нею і прояснити ситуацію. Бо вона знала
про глибину наших стосунків із Кваме.
Привіт. Кваме, можна мені поговорити із Челсі?
Так, звичайно.
Насолоджуйтесь.
Зачекай. Я діставала дещо із зубів.
-Дістала? -Зачекай, люба.
-Порийся там зубочисткою. -Я знаю.
Можеш дістати?
Тепер оближи нижню губу.
-Так, усе добре. -Боже.
-Ідеально. -Життя хороше.
-Мені подобається. Як ти? Ти така мила. -Ти теж. Це комплект?
Ні. Це спортивне бра, яке я знайшла в аеропорту.
Що? І воно так пасує до спідниці?
Так. Воно підходить, так?
-Як у вас справи? -Добре.
Я хотіла запитати. Як у вас справи?
Усе гаразд. Учора було важко.
Я знаю. Що сталося?
Я не зрозуміла, що між вами сталося через твій коментар.
І це його дуже зачепило, яка б не була причина.
-Так. -А потім… Я впевнена, що це був жарт.
Чесно кажучи, я була шокована тим, як він на це відреагував.
Гадаю, я не розуміла, наскільки це його засмутило.
Так, я була шокована, але я щаслива, що все прояснила й вибачилася перед ним.
Звісно. Але потім у вас була 20-хвилинна розмова.
-Я не розуміла, що відбувається. -Так.
Він мав сказати:
«Челсі, ось що сталося. Це важливо».
-Ти не знала, чому ми знову говоримо? -Ні.
Логічно. Це було дивно.
-Логічно? -Це б злякало мене.
Боже, дощ іде?
Агов?
Ми зараз промокнемо.
Ми промокли.
Як не вчасно. Ми тільки дійшли до чогось.
Буря просто хотіла сказати:
«Ні, вам не потрібна ця розмова зараз».
Челсі треба й надалі бути поганою сучкою
і продовжувати жити, не закривши це питання.
Бо їй це не потрібно. Так і є, до речі.
-Надзвичайна ситуація. Відбій. -Чорт!
-Кохання зараз трохи вологе. -Як удома, чи не так?
Так! Ти найкращий.
Господи.
-Боже мій. -Це божевілля.
-Поле, ми змокли наскрізь. -Це смішно.
-Це божевілля. Перевдягнися. -Гаразд.
Це було дуже весело.
Чесно кажучи, мені шкода, як усе скінчилося,
бо я нарешті говорила із Челсі.
Я почуваюся винною.
-Я зміг лише поговорити із Заком. -Про що ви говорили?
Про нього й Ірину.
Я спитав його про Блісс.
Чи вважає він, що зробив правильний вибір, зважаючи на почуття до Ірини.
Я знаю, що це рішення було дуже важким для нього.
Так.
А до чого тут Блісс?
Я розумію ці думки, коли ти думаєш, чи зробив правильний вибір.
Він щиро її кохає, але, судячи з того, що я почув від Зака,
якщо вони не порозуміються сьогодні,
усьому кінець.
Він покінчить з цим? Чому він думає, що в нього таке велике серце…
Це те, що я чув. Я просто кажу. Не знаю.
Я просто хотіла сказати,
що завтра, коли летітимемо додому, якщо буде змога,
нам не треба сидіти разом, нам треба простір.
Я відчуваю, що ми в дірі й намагаємося вибратися з неї.
Здається, що зрештою ми злитимемось на себе.
Це має бути медовий місяць…
Усе було жахливо.
-Якщо ми будемо… -Це було до біса жахливо.
Погано так казати, але так і є. Я розмовляла з Полом п'ять хвилин…
Я була така натхненна та задоволена розмовою
і подумала: «Чому такого не було із Заком?»
Ми на одній хвилі.
Думаю, варто покінчити із цим. Не думаю, що із цього щось вийде.
Добре.
Це відстій. Думаю, ти справді…
-Ні, ми можемо бути хорошими друзями. -Я ще не закінчила.
Я досі знаю, що ти один з найкращих людей, яких я зустрічала.
Мені сподобалася наша друга розмова. Моє серце сказало: «Боже мій».
Історія про твоє життя і про те, ким ти був…
Ти дурко, але мені це сподобалось. Я подумала: «Йому байдуже на думку інших».
Мені це подобалося.
Сподіваюся, ти знаєш, що я ні про що не шкодую.
Логічно, що це не має значення. Хочеш знати мою теорію?
Ні.
Я не казатиму:
«Ти це зробив. Ти поголив руки й ноги».
Я не сидітиму тут і не говоритиму про те, що мені в тобі не подобається.
Я цього не робитиму. Ти цього не заслуговуєш.
-Ти чудовий. -Авжеж.
Мені соромно, бо я погано з тобою поводилась.
Тобі дісталося найгірше. Я ніколи не викликала таких почуттів у когось.
Я погано до тебе ставлюся. Я знаю. Я не дивлюся на тебе, не торкаюсь.
Ти говориш зі мною, а я відводжу погляд.
Я паскудно поводилась, і я це знаю. Ти цього не заслуговуєш.
Я чесно думаю про Блісс.
Сподіваюся, ти побачиш її, коли повернешся в Сіетл.
Я дуже сподіваюся, і…
Оскільки в нас нічого не вийшло, може, вона — саме та.
Може, ти помилився, і я рада, що ми спробували.
Не знаю, як сильно ти намагалася…
-Було жахливо спати в цьому ліжку з тобою. -Замовкни. Не треба так драматизувати.
Це було жахливо! Ми як подружжя,
яке вже десять років разом і ненавидить одне одного.
-Ми лежимо з різних сторін. -Ось коли це почало мені подобатись.
Це до біса жахливо.
Це паскудно, бо я прийшов сюди шукати дружину.
Там було дві жінки, з якими я бачив себе.
Я вибрав ту, яку підказувала інтуїція, але нічого не вийшло.
Це дуже дивний розрив, правда.
Може, я зробив неправильний вибір, але це був мій вибір.
Отже, ось у якій я ситуації.
Думаю, це весело. Чесно кажучи, була здивована, що ти досі тримаєшся.
Я дала тобі всі підстави забути про це й подумала: «Він справді старається».
Я хотів покинути тебе на третій день, але це було б відстійно.
Я збиралася покинути тебе, коли побачила.
Але я залишилась і дала тобі шанс.
Ось так.
А ти… Не знаю. Що ти думаєш про Блісс?
Не знаю.
Чи стосунки зі мною змусили тебе думати про неї? Це не завдасть мені болю.
Я весь час про неї думав.
Чорт.
-Це так грубо. -Я кажу правду.
-Я теж про когось думала. -Я впевнений у цьому.
-Він із твоєю найкращою подругою. -Знаю, але…
Та, що втекла.
-Тобі треба було вибрати Пола. -Я зрозуміла це після розмови з ним.
Це наша найсправжніша розмова.
Я не сліпий. Я бачив це.
Знаю, але я багато думала про нього й наші розмови.
А побачивши його вчора, я буквально не могла спати всю ніч.
Він мені подобається.
Я знаю, що він подобається Майці. У них гарні стосунки.
Вона моя найкраща подруга. Це жахливо.
Ти просто зруйнуєш усі стосунки.
Прийшла Ірина!
Я бачив, що ви почали говорити з Майкою.
-Як усе пройшло? -Вона…
Вона підійшла до мене, щоб побалакати, і здавалася відвертою і ввічливою,
а потім… бум!
Злива.
Я ціную, що вона прийшла й попросила тебе поговорити,
намагаючись розібратися в цьому, а не просила мене поговорити.
-Так. -Так.
Які пари, на твою думку, збережуться?
Це вкрай складне питання.
Я знаю.
Бретт і Тіфф, думаю, вони залишаться.
У мене стільки надії на них.
Боже мій, якщо Бретт і Тіфф розійдуться, це гризтиме мене.
-Я знаю. -Це вб'є мене.
-Я помру. -Усі.
Так, я помру від аневризми.
-Не роби цього. -Гаразд, не буду.
Знаєш, Челсі та Кваме. Знаєш, якщо вони розійдуться,
я, мабуть, помру від аневризми. Не знаю…
Я теж.
-Тоді вперед. -Тоді забери мене.
Звісно.
В Ірини й Зака може бути все найкраще…
-І ми не знаємо. -Ні.
-Я знаю. Гадаєш, це так? -Ні.
Не терплю цього чувака.
Мені він подобається.
Може, поговоримо про Ірину? Мені подобається Зак.
А як же Майка й Пол?
Не знаю.
Я справді не знаю.
Мені треба більше часу, щоб поговорити з Полом.
Я розмовляв з Майкою довше, ніж із Полом у Мексиці.
Так, ми знаємо.
Не роби цього.
Я кажу очевидне.
І ми всі знаємо, що Пол скаже: «Усе круто».
Дівчино, ти така кумедна. Ти мій улюблений комік.
Як ти почуваєшся після вчорашнього?
Гадаю, це було невелике випробування для мене.
Але на нас будуть впливати люди, які можуть нас не підтримувати
або не розуміти наших стосунків.
-Ми зіткнемось із негативом. -Гаразд.
І нам це вирішувати.
Нас випробовуватимуть з обох сторін: сім'ї, друзі.
Найкращий спосіб рухатися вперед, коли дійде до…
ситуацій, що нас оточують, це брати активну участь обом.
Треба постійно підтримувати одне одного.
-Я завжди буду з тобою. -Ми будемо разом.
На крок ближче до нового життя.
Люблю тебе.
І я тебе.
СІЕТЛ, ВАШИНГТОН
Дякую.
БЛІСС, 32 МЕНЕДЖЕРКА ПРОГРАМ
Заку?
-Привіт. -Привіт.
-Радий зустрічі. -Я теж.
Як ти?
-Добре. -Добре?
Ну…
Я зробив неправильний вибір!
Ти знаєш про це, і я знаю.
У НАСТУПНИХ СЕРІЯХ
Я готова.
Класно бути такою щасливою. Класно бути такою закоханою.
Коли я засинаю вночі, це відчуття не згасає.
Боже мій.
Коли я прокидаюся вранці, це відчуття не згасає.
Це млинці? Я ніби в ресторані.
Дякую.
Саме таким має бути кохання.
Я тобі подобаюся?
У важкі часи й хороші часи.
Я відчував її ауру навіть крізь стіну.
Я дуже кохаю Майку й хочу провести з нею все життя.
Я вам не казала, але ми заручені.
Боже мій!
Ти не хотів сидіти там і говорити. Ти сказав: «Я йду».
Що я мав робити? Спати поруч з людиною, яка не вважає мене справжнім чоловіком?
У нас немає сексу.
Мене більше приваблює Пол, ніж Зак.
У тебе досі є ці почуття до нього?
У мене романтичні почуття до Пола.
Це викликало сумніви щодо нашої ситуації.
Я не жертвую тим, що хочу, але йду на компроміс.
Вітаю в подружньому житті.
Добре.
Хочеш осісти?
Я знаю, де ти живеш, і я знайду тебе.
Тобі потрібно найкраще кохання, і це не воно.
Це не воно.
Я думаю про тебе, хвилююсь і сподіваюся, що ти щасливий…
Ти думаєш, що зробила правильний вибір?
Ти відчуваєш сумніви?
Якщо ти не відчуваєш близькість душ, ти вийдеш за нього…
Вибери мене.
Час вирішити, чи любов сліпа.
Це має бути день без сюрпризів.
Цього не має статися.
Переклад субтитрів: Олександр Передерій