‎- E grozav! Te iubesc. ‎- Și eu, pe tine.
‎- Bună dimineața! ‎- Bună!
‎Mă placi!
‎- Sunt implicată total. Și te iubesc. ‎- Și eu te iubesc.
‎Bliss, ești tot ce am căutat ‎de când mă știu.
‎- Te căsătorești cu mine? ‎- Da.
‎Sunt logodită cu Zack.
‎Știam în sinea mea că el îmi e sortit.
‎Când știi, știi.
‎Te iubesc mult, dar o să mă mai chinuie ‎gândul că am fost a doua.
‎Am nevoie de timp.
‎Nu fac sacrificii. Dar fac compromisuri.
‎Asta-i căsnicia!
‎- Bine. ‎- Vrei să te așezi la casa ta?
‎Meriți cea mai frumoasă nuntă. ‎Iar asta nu e ce trebuie.
‎Nu e ce trebuie.
‎N-ai vrut să stăm de vorbă. ‎Ai zis: „Plec.”
‎Ce era să fac?
‎Să sufăr și să dorm lângă cineva ‎care a zis că nu-s bărbat?
‎Nu facem sex.
‎E ciudat să vezi pe cineva ‎la care ții mult cu altcineva.
‎- Ești prea figurant. ‎- Vorbeai cu papagalul ăla cu MBA.
‎Dacă ești sigură că te duci la altar ‎și îi zici lui Marshall
‎„băi, da”, atunci dă-o dracu'!
‎Dar, dacă nu ești sigură că vrei ‎să te măriți cu Marshall, ia-mă pe mine!
‎ZECE ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎Mă bucur că le-au plăcut pantofii mei. ‎E tot ce contează.
‎O iubesc pe Jackie. ‎Niciodată n-am fost așa de sigur de ceva.
‎Și n-am nicio îndoială că eu și Jackie ‎ne suntem sortiți unul altuia.
‎Așa că situația în care ne aflăm acum ‎mă șochează. Sunt stupefiat.
‎Și mă doare.
‎MANAGER DE MARKETING
‎Cum să fiu atât de sigur de ceva…
‎cum n-am mai fost în viața mea, ‎și apoi să fiu atât de nesigur
‎și de nelămurit?
‎Vrei să bei ceva? Apă?
‎- Ceva… ‎- Da. Chiar vreau niște apă.
‎Sunt obosită.
‎Am avut o zi lungă.
‎Tu cum te simți?
‎Când i-am văzut pe ceilalți…
‎Vreau să-mi spui clar
‎ce îți dorești de la mine, ‎ca să știu de acum încolo.
‎- Asta e. ‎- Doamne!
‎Nu mai pot vorbi despre asta. ‎Sunt prea frântă ca să gândesc.
‎E aproape miezul nopții.
‎Putem vorbi mâine?
‎Dacă asta îți dorești tu.
‎Te descurci minunat. ‎Nu am nicio pretenție de la tine.
‎Cred că te descurci foarte bine.
‎Sunt foarte nelămurit.
‎În privința mea?
‎Sau fiindcă ai tu o nelămurire?
‎În privința ta.
‎Credeam că stăm bine. ‎Credeam că ne-am înțeles.
‎Ai ochi frumoși.
‎Mulțumesc.
‎Brett mi-a dat un sfat ‎de care aveam nevoie fără să știu.
‎E timpul să-mi protejez…
‎sentimentele și să mai nu îndulcesc ‎sau să mai schimb nimic
‎în funcție de ceea ce simți tu.
‎Foarte corect.
‎Spune-mi exact ce vrei de la mine,
‎ca să nu mă mai perpelesc ‎nopțile și diminețile,
‎fiindcă tu pleci înainte să-mi încep ziua.
‎Dar mă întorc mereu acasă.
‎Nu înseamnă ‎că nu mă gândesc toată ziua la asta.
‎Am avut o zi solicitantă.
‎Am avut discuții încărcate emoțional
‎și nici eu nu înțeleg ce se întâmplă.
‎Vreau să mă culc, atât.
‎Și eu sunt obosit.
‎Mâine mă duc la Redmond, la birou.
‎- Suntem în regulă. ‎- Ba nu.
‎Spune-mi ce vrei, ‎ca să pot merge mai departe.
‎Când ți-am spus, tocmai de asta ai plecat.
‎- Dar… ‎- Nu-ți mai spun.
‎Ai niște exemple?
‎Aoleu… Nu pot ‎să-ți dau niciun exemplu în toiul nopții.
‎Marshall
‎Cred că ești un tip extraordinar. ‎Ești un dulce.
‎Iubește-mă și atât!
‎DRAGOSTE PE NEVĂZUTE
‎NOUĂ ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎- Îmi arăți inelul? ‎- Da.
‎- Ce frumos e! ‎- Uneori uit că îl port.
‎Una e să-i povestesc lui Bliss ‎despre copilăria mea
‎și originile mele
‎și alta e să-mi cunoască familia.
‎Țin la ei, la fel cum țin și la ea.
‎Cred că, la final, ‎când zăcem pe patul de moarte,
‎familia e tot ce ne rămâne.
‎Când era asta?
‎E Zack și mama noastră, la nunta ei.
‎Ce drăgălaș!
‎La absolvirea facultății de drept.
‎Pari tare fericit. ‎„Ura, am terminat cu școala!”
‎Exact așa mă simțeam.
‎E minunat că ați venit să-l susțineți. ‎Înseamnă foarte mult.
‎- Așa e. ‎- Cum s-a remarcat în fața ta?
‎- Cred că știu… ‎- De unde să încep?
‎Dar vreau să-mi spui.
‎Doamne, au fost multe și mărunte. ‎Evident, e foarte deștept.
‎E și foarte generos.
‎Mă inspiră.
‎E o dovadă de putere ‎când cineva alege să facă anumite lucruri,
‎deși ar fi mai simplu ‎să aleagă altă direcție.
‎Și tata a avut o copilărie asemănătoare.
‎Și el a ales alte căi, ‎ceea ce nu e lucru ușor.
‎Așa că îl admir nespus.
‎Ar fi putut alege multe alte căi,
‎dar el a ales mereu calea dreaptă ‎și i-a pus pe toți mai presus de el.
‎Sunt mândră.
‎Da, și cred că în acele momente grele ‎ți se dezvăluie adevăratul caracter.
‎Cine ești cu adevărat.
‎Așa că, da. ‎A și spus lucrurile pe șleau mereu.
‎E foarte sincer ‎și simt că pot avea încredere în el.
‎Eu iau căsnicia ‎și angajamentul foarte în serios.
‎Se spune că, atunci când simți ‎că e ce trebuie, chiar e ce trebuie.
‎Când simți ‎că poți fi tu însăți alături de cineva,
‎cu totul și cu totul, e ceva extraordinar.
‎Și nu m-am mai simțit așa până acum.
‎Îl iubesc cu adevărat. ‎Și îl respect ca om.
‎Și, da, n-am cunoscut pe nimeni ca el.
‎- O plac. ‎- Și eu o plac.
‎- O plac mult. ‎- Vă potriviți perfect.
‎Când mă uit la voi, văd în ochii lui… ‎Ochii lui spun tot.
‎Păreți foarte fericiți.
‎Da.
‎Foarte șic.
‎Poftim?
‎Asta.
‎Aia?
‎Îmi plac mult pantalonii ăștia.
‎Le iau pe amândouă.
‎Aș proba și bermudele mulate.
‎Iubito, ai zece mii de chestii acasă.
‎- Vrei să… ‎- Kwame, la cât îți plac ție hainele…
‎- Bermudele, sigur. ‎- Clar.
‎Perfect.
‎LOGOPED PEDIATRU
‎Dimineață, când ne-am trezit,
‎mai întâi am întrebat-o ‎dacă îi e bine, cum se simte.
‎Și mi-a răspuns: ‎„Ți se pare că mi-e bine? Așa arăt?”
‎Aproape cu chef de harță.
‎Și m-a cam derutat,
‎fiindcă a mai făcut așa de câteva ori.
‎Încerc să fac ce trebuie
‎și, brusc, parcă eu sunt de vină, ‎eu sunt ăla care i-a stricat dimineața.
‎Pur și simplu…
‎A fost greu.
‎- Bine. ‎- Arată bine.
‎Aș mai proba ceva.
‎Bine. Dă-i drumul! Fă-ți de cap!
‎Crezi că se poate mai cald de-atât?
‎Da sau nu?
‎- Nu. ‎- Da.
‎- Tare mă distrez cu tine. ‎- Da?
‎- Da. ‎- Bine.
‎- Bine. Pa! ‎- Pa!
‎Intrăm pe ultima sută de metri ‎și mă simt foarte solicitat.
‎Încerc să mai stau și singur, ‎dar, orice aș face, sunt pe terenul ei.
‎Uneori poate fi sufocant. Înțelegeți?
‎Arăți brici.
‎Zi și tu: „Ești frumoasă.”
‎- Ce-i cu tine? ‎- Ce-i aia „arăți brici”?
‎- Adică arăți bine. ‎- Îmi place.
‎Îmi place eșarfa.
‎Data viitoare zic că ești frumoasă.
‎- Iartă-mă! Da? ‎- Glumeam.
‎Te complimentam și eu cum știu.
‎Nu-i nimic. Stai!
‎- Bine. ‎- N-am terminat cu căpșunile.
‎M-am întors.
‎- Bine. Îmi dai o căpșună? ‎- Da.
‎Spune-mi cât mă iubești!
‎- Hai! ‎- Bine.
‎Să-ți dau și eu una?
‎Am mâncat destule, iubito. Mersi.
‎Bine.
‎De-astea ai mâncat? N-ai mâncat.
‎- Ba am… ‎- Da? Fără mine?
‎- De fiecare dată când te-ai schimbat. ‎- Scuze!
‎- Nu-i nimic. ‎- Exact.
‎De ce mai aștept o săptămână?
‎- Te înțeleg. ‎- Vreau acum.
‎Dar, ca să coborâm o clipă ‎cu picioarele pe Pământ,
‎azi am avut o dimineață grea amândoi.
‎- Și… Nu mai zâmbi! ‎- Scuze! Nu te pot lua în serios.
‎Încerc să-ți spun ceva sincer.
‎Știu. Te înțeleg. Scuze! ‎Nu știu de ce zâmbesc.
‎- Nici eu. ‎- Ești un dulce!
‎Nu pot să mă uit la fața ta.
‎- Bine. Deci… ‎- Bun. Sunt serioasă.
‎Așa. Deci…
‎Dimineață, când ne-am trezit, ‎nu erai în mare formă.
‎Evident, mi-am dat seama.
‎Și te-am întrebat: „Cum te simți?
‎Ți-e bine?”
‎- Ce mi-ai răspuns? ‎- Nu știu.
‎Mi-ai răspuns: „Ți se pare că mi-e bine?” ‎Tu să-mi spui dacă sună frumos.
‎Nu te gândești la ce spui. ‎Spui pur și simplu.
‎N-a fost un atac la adresa ta. ‎Stresul mă frustrează.
‎Eu voiam să te ajut.
‎Ce facem, dăm vina pe Chelsea? ‎Eu o să dau vina pe tine.
‎- Bine. ‎- Fii gata!
‎N-ai decât! Te rog, fă-o!
‎- Fă-o! ‎- Nu e frumos. E lipsit de considerație.
‎Înțeleg ce spui, ‎dar nu mai căuta mereu nod în papură!
‎Nu caut nod în papură. ‎Îți spun care e abordarea ta.
‎Cum tratezi discuțiile. ‎Cum cauți mereu harță.
‎Simt că ești mereu pusă pe ceartă, frate.
‎Așa-s eu, directă.
‎Sunt deschisă. ‎Nu-mi place să țin în mine și…
‎Nu fac așa.
‎Una e să fii direct, ‎alta, să fii pus pe ceartă.
‎„Ți se pare că mi-e bine? Așa arăt?”
‎Nu erai directă, erai pusă pe ceartă.
‎Îmi dau silința.
‎- Zău, îmi dau silința. ‎- Știu.
‎Momentan, nu există niciun colțișor
‎unde să mă retrag și să stau liniștit.
‎Nu există.
‎Pentru tine există. ‎Dacă ești stresată, te vezi cu mama ta.
‎Ieși cu Rocky.
‎Toate astea te ajută să-ți revii.
‎Eu nu am aici nimic ‎care să mă ajute să-mi revin.
‎Nimic.
‎Ce fac, conduc trei ore până în Portland
‎mă întind în patul meu, ‎mă relaxez și vin înapoi?
‎Bine.
‎Aș vrea s-o poți face.
‎Mi-e greu, fiindcă mă gândesc:
‎„La naiba cu toate lucrurile ‎la care spun că renunț!
‎La naiba cu Portland! Ducă-se!”
‎Pot să renunț la toate astea ‎fiindcă tu mi-ai aduce mai multă fericire.
‎Dar în ultimele câteva zile a fost greu. ‎A fost stresant.
‎Da. Așa a fost.
‎Acum trebuia să ne sprijinim ‎mai mult ca oricând.
‎Știu că o să ne mai certăm. ‎Știu că o să avem greutăți.
‎Dar vreau să ne alinăm unul pe altul.
‎Asta vreau de la tine. Și acum nu primesc.
‎La altar, ‎va trebui să avem încredere totală
‎că vrem să facem asta ‎și să ne descurcăm.
‎Zi de zi.
‎Nu ne schimbăm.
‎Te iubesc așa cum ești. ‎Și cred că e reciproc.
‎Așa e.
‎Dar… evident, vine ziua cea mare.
‎Te vezi spunând „da” la altar?
‎Iubito…
‎Spune-mi, te vezi?
‎Da. Altfel n-aș mai participa ‎acum la experiment.
‎Am auzit lucruri bune despre tine. ‎Abia așteptam să te vedem.
‎- Bine. ‎- Da.
‎Brett m-a sunat și mi-a spus: ‎„Mi-am găsit iubirea. Mă însor.”
‎Am zis: „Ce?”
‎Ai dispărut o lună ‎și la întoarcere erai logodit.
‎Ce anume a fost?
‎Care a fost factorul decisiv ‎care te-a convins s-o faci?
‎E o schimbare majoră.
‎În multe rânduri, ‎când am ieșit cu femei, nu am simțit
‎că sunt ascultat și înțeles.
‎Nu voiam doar să fiu înțeles, ‎ci și să mi se spună:
‎„Vreau să te sprijin
‎și să te ajut mereu să fii un om mai bun.”
‎Simțeam că pot vorbi cu Brett ‎despre orice.
‎Principii, familie, finanțe, istorie. ‎Mă lasă să fiu eu însămi.
‎Am ieșit cu mulți alții.
‎Deci cam știam ce caut.
‎Voiam pe cineva care înțelege greul,
‎dar nu se complace ‎și încearcă mereu să facă
‎ceva mai bun, ceva în plus.
‎Asta am văzut la el.
‎Sunt genul de om ‎care țintește mereu mai sus.
‎- Vreau un bărbat cu aceleași valori. ‎- El e.
‎- Clar. ‎- Da!
‎Pe măsură ce vorbeam, ‎îmi era tot mai clar
‎că e o persoană foarte autentică, ‎iubitoare și grijulie.
‎Când am început să vorbim despre familie
‎a fost un moment crucial.
‎Fiindcă am mai ieșit cu fete ‎care, la capitolul familie,
‎văzându-mă cum sunt acum, ‎nu-mi înțeleg rădăcinile.
‎Și, când văd de unde am plecat, ‎îmi judecă familia,
‎deciziile luate de ai mei și faptele lor.
‎Dacă primesc pe cineva în viața mea,
‎acea persoană trebuie ‎să înțeleagă toate astea.
‎Și, mai ales, să le sprijine. Nu? ‎Iar ea mi-a oferit toate astea.
‎I-am povestit tot ce simțeam ‎și am lăsat garda jos.
‎Chiar îmi imaginez viitorul ‎alături de tine.
‎Sunt multe lucruri ‎de care cred că mă temeam
‎fără să fiu conștient de asta
‎până să apari în viața mea ‎și să încep să te cunosc.
‎Așa că…
‎Încerc să nu mă las pătruns de emoție.
‎Dar gândul la întemeierea unei familii,
‎la o nouă ramură ‎în arborele meu genealogic, înțelegeți…
‎În ce punct e ea în viața ei? Dar eu?
‎Ambiția noastră. Femeile de culoare și…
‎- E important. ‎- Așa e.
‎În familia mea ‎a fost sărăcie de generații.
‎Vreau să fiu cu cineva ‎cu aceeași ambiție și concentrare ca mine.
‎Să evoluăm împreună, ‎să începem o nouă viață pentru…
‎Copiii noștri să poată să se realizeze
‎și să le ofer ce au nu am avut.
‎E extraordinară. E absolut extraordinară.
‎Bem și pentru asta! Clar.
‎Credeam că prima dată…
‎Doamne! Da.
‎- Doamne! ‎- Noroc!
‎- Foarte mișto. Pare… ‎- Mersi!
‎Pare o iubire autentică. ‎Mă bucur pentru voi.
‎Sunt încrezătoare.
‎Am observat cum te uiți la Brett ‎și cum te uiți tu, Brett, la ea.
‎Și e ceva foarte frumos.
‎Cuvintele spun multe, ‎dar faptele sunt și mai grăitoare.
‎Felul în care vă priviți e însuflețitor.
‎Și e superb să văd un cuplu de culoare.
‎Vai! O să mă faceți să plâng.
‎- Bem și pentru asta. ‎- Plâng de fericire.
‎OPT ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎Ți-am adus ceva.
‎- Doamne! Mulțumesc! ‎- Niște flori.
‎Ce dulce ești! Sunt foarte frumoase.
‎Nunta se apropie cu repeziciune.
‎Și devine tot mai marcantă, mai reală.
‎Am avut de-a face cu multe variabile noi, ‎cu oameni noi.
‎Ne-am văzut rudele, prietenii. ‎E o provocare, ca să nu spun mai mult.
‎- Foarte drăguț. N-am mai fost aici. ‎- Nici eu.
‎Dar știu că o iubesc ‎și vreau ca Micah să știe ce simt.
‎Mă bucură gândul ‎că se întoarce mama ta.
‎- Da? ‎- O ador. Mi-a scris.
‎- Aoleu… ‎- Vrea să afle tot.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Ce scrie?
‎Îmi cerea părerea ‎despre rochia ei de la nuntă.
‎Mă întreba ce o să poarte mama.
‎- Salata? ‎- Da.
‎- Gravitația. ‎- Nu-i nimic.
‎- Mulțumesc. ‎- Cornișoni, anșoa.
‎Cred că ne oferim ‎cât mai mult timp posibil
‎ca să fim absolut siguri.
‎- E bine așa. Ca să luăm decizia corectă. ‎- Da. E înțelept.
‎E foarte înțelept așa.
‎- Pe de altă parte, mă umple de anxietate. ‎- Da.
‎Dacă ne-am căsători, nu știu ‎dacă mi-ar încăpea lucrurile la tine.
‎Ne trebuie ceva mai mare?
‎Da.
‎La mine e destul de gol. ‎Sau ți s-a părut că e invers?
‎Nu ai dulapuri.
‎Plus că lucrurile mele sunt în Scottsdale.
‎Presimt că nu renunți la casa de acolo.
‎Am putea lăsa mare parte acolo ‎și să aducem doar esențialul?
‎Mă gândesc la haine, pantofi, de-astea.
‎- Înțelegi? ‎- Câte haine mai ai?
‎- Cum adică? ‎- Ai deja foarte multe în vilă.
‎Cred că nu sunt nici jumătate din câte am.
‎Cred că cel mai bine ar fi ‎să luăm un apartament cu patru camere
‎și o cameră s-o folosim ‎pentru hainele tale.
‎Așa!
‎Ai vrea să avem o relație la distanță?
‎- Nu. ‎- Nu?
‎În niciun caz. Ar fi nașpa.
‎- Vii cu mine în Scottsdale? ‎- Nu.
‎- Păi… ‎- Dar aș veni.
‎Dacă aș lucra integral de la distanță, ‎aș veni unde stai tu.
‎Nu m-aș muta acolo, dar…
‎De fapt, nu spun nici asta.
‎Prefer să accept
‎posibilitatea de a mă muta acolo.
‎Probabil m-aș lăsa convins.
‎Nu vreau să stai unde nu ești fericit. ‎Dar contează că încerci.
‎- Da. ‎- Să vezi…
‎Pot face asta.
‎Dacă nu ne căsătorim, ce facem?
‎Ar fi greu să locuim din nou separat.
‎Da. Fără îndoială.
‎Cred că m-aș simți foarte singur.
‎Nu vreau asta. Evident că nu. Te iubesc.
‎- Nu vreau. ‎- Și eu te iubesc.
‎Scoți tot ce e mai bun din mine.
‎Și e un sentiment foarte mișto.
‎De mulți ani nu m-am mai simțit ‎așa de inspirat sau de motivat
‎de către o fată sau altcineva, sincer.
‎Știam că asta lipsește din viața mea.
‎Mă atragi mai mult decât orice pe lume.
‎Aș minți dacă aș spune ‎că nu mă tem să nu te pierd.
‎Abia aștept să le cunoști ‎pe mama și pe surorile mele.
‎Da.
‎- Tu? ‎- Da.
‎Doar atât îmi spui? ‎Ești foarte emoționat, așa e?
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Ce faci, scumpo? ‎- Ce bine arăți!
‎Bună, Zack!
‎- Bună! ‎- Încântată!
‎Cum te cheamă?
‎- Annalee. ‎- Annalee. Și?
‎- Tatiana. ‎- Tatiana?
‎- Da. Încântată. ‎- Asemenea.
‎Mama lui Bliss ‎tocmai a aterizat din Arizona.
‎- Bună ziua! ‎- Bună! Încântată!
‎Deja plângi? Bine, mamă.
‎Pentru mine e important ‎ca, dacă ne căsătorim,
‎să am o relație bună cu familia ei,
‎așa că am emoții.
‎I-am spus lui Bliss. ‎Mi-a zis că nu am de ce să am emoții, dar…
‎Dar am emoții.
‎Vreți să-mi vedeți inelul?
‎- Da. ‎- Frumos.
‎Ne spuneți cum a decurs povestea ‎până în acest moment?
‎Da. Ne-am cunoscut ‎într-un experiment social. Sau psihologic?
‎- Nu știu cum să-l cataloghez. ‎- Și, și.
‎Nu puteam să ne vedem la față.
‎Am un déjà-vu ciudat în clipa asta.
‎Continuă! Tu trebuie să spui povestea.
‎Da. Eu și Bliss ne-am apropiat ‎când am început să vorbim despre cărți.
‎Apoi mi-am dat seama ce inteligentă e.
‎Și asta m-a atras îndeosebi la ea.
‎E strălucită. E frumoasă.
‎E ambițioasă. Și aprigă.
‎- Exact. Păzea! ‎- E grijulie.
‎Nu multe femei visează ‎să ajungă pe Lună la 60 de ani.
‎Când o văd așa cum e, ‎nu cred că există altcineva
‎alături de care să-mi pot lăsa mai adânc ‎amprenta în lume.
‎Și a fost impresionant ‎să îi cunosc caracterul.
‎Bine, oameni buni…
‎Ești un scump, iubitule.
‎Totul i se datorează mamei. Serios.
‎Îți mulțumesc.
‎Mă bucur că îi înțelegi valoarea, ‎fiindcă ea este…
‎- Am zis că nu plâng. ‎- Mă faci și pe mine să plâng.
‎E mai prețioasă ca aurul.
‎E printre cei mai importanți oameni ‎din viața mea.
‎Și asta îi doresc.
‎Să aibă pe cineva ‎care să îi recunoască valoarea
‎și să îi arate ‎respectul pe care îl merită.
‎Fiindcă e prințesa noastră.
‎E prințesa noastră.
‎Nu am mai spus „te iubesc” niciunei femei
‎de când aveam 21 de ani.
‎De ce?
‎Îmi vine greu s-o spun.
‎În mod normal, ‎sunt o persoană foarte vulnerabilă.
‎Dar, când am început experimentul, ‎știam că, dacă vreau să-l iau în serios,
‎va trebui să fiu vulnerabil ‎nu cu o singură persoană,
‎ci cu mai multe.
‎Din păcate, când te arăți vulnerabil…
‎în fața mai multor oameni…
‎uneori începi să simți ceva ‎pentru mai multe persoane în același timp.
‎Am ajuns să fiu nevoit ‎să aleg între două fete
‎pe care nu le văzusem la față.
‎- Și… ‎- Chiar le spui tot.
‎- De ce nu? ‎- Poți să le spui.
‎Nu știu, adică…
‎Văd că pe Bliss o stânjenește subiectul.
‎- Așa că e incomod… ‎- Nu-i nimic.
‎Da, vrem să știm.
‎- Continuă! ‎- Zi mai departe!
‎Zi mai departe!
‎Așadar, am ajuns să simt ceva ‎pentru două femei în același timp.
‎Nu mi-am dorit să fiu în situația asta.
‎Eram copleșit de incertitudini.
‎Am dezbătut cu Bliss ‎dacă m-aș integra în familia ei.
‎Nu știam dacă relația ar fi mers ‎când am fi revenit la realitate.
‎Niciunul nu știam. Asta e și ideea.
‎Da.
‎Și…
‎Da, am ales greșit.
‎Am ajuns să-mi dau seama ‎că persoana căreia îi cerusem mâna
‎nu era ce trebuia.
‎Am desfăcut logodna.
‎- Deci… ‎- Păi…
‎Da, pune-i întrebări! ‎Nu te abține de la răutăți!
‎Aruncă-i vinul în față! Poate că merită.
‎Putem discuta între patru ochi?
‎Ce te convinge acum ‎că vrei să fii cu Bliss?
‎Fiindcă familia ‎e o parte importantă din viața ei.
‎Și ai spus că nu erai sigur ‎că te vei integra și așa mai departe.
‎Poți să detaliezi puțin?
‎Felul în care am crescut…
‎Am crescut în sărăcie. ‎Am crescut lipsit de stabilitate.
‎Am fost efectiv autodidact în toate.
‎Dar mama m-a iubit necondiționat.
‎Ea a murit, așa că nu mai e lângă mine.
‎Dar am mai avut relații
‎cu femei din familii bune
‎în care nu am fost acceptat ‎din cauza felului în care am crescut.
‎Cred că m-a neliniștit foarte mult
‎să aud cum e familia voastră.
‎La asta mă refeream când am vorbit ‎despre teama că nu voi fi acceptat.
‎- Romeo și Julieta au eșuat, nu? ‎- Da.
‎- Ei au încercat, dar n-a mers. ‎- Da
‎Asta m-a speriat cel mai tare, ‎dar, când am văzut-o,
‎când ne-am întâlnit prima dată ‎în lumea reală,
‎când a intrat, am rămas înmărmurit.
‎Am simțit pe loc conexiunea cu ea.
‎Ea avea o mină serioasă,
‎fiindcă nu voia să văd ce simte.
‎- Nu știam ce o să simt. ‎- Dar m-am prins.
‎- Nu te mai văzusem. ‎- Ce ai simțit?
‎Căldură.
‎Da, un sentiment cald.
‎- Da. ‎- Uneori, n-ai ce face.
‎Simți că e ce trebuie ‎și trebuie să îi dai curs.
‎Te vezi alături de el?
‎Îți întrevezi viața cu el? Viitorul?
‎Da.
‎Chiar mă iubește.
‎Știu că mă iubești. ‎Chiar dacă nu recunoaște.
‎- Te iubesc. ‎- Știu.
‎N-aș fi spus „da” când m-ai cerut
‎după ce fuseseși logodit cu alta, ‎dacă nu te iubeam.
‎În fine. Aduc des vorba despre asta.
‎Glumesc des pe tema asta. Dar e adevărat.
‎A fost dureros, sunt convinsă.
‎Nimeni nu vrea să se simtă pe locul doi.
‎Noi vrem doar ‎să știm dacă te vei ridica la înălțime.
‎Știm că vorbele sunt vorbe.
‎Bliss nu te-ar ține de mână
‎dacă nu te-ar iubi cu adevărat.
‎Nu ți-ar fi spus „da”.
‎Și nu cred că te-am văzut vreodată ‎privind pe cineva cum îl privești pe el.
‎Iar asta spune multe.
‎Lasă-mă să te țin de mână!
‎Mă potopesc tot felul de emoții.
‎Simt o pornire protectoare. ‎Ca mamă, nu vreau să sufere.
‎În același timp, mă bazez pe faptul ‎că am mare încredere în Bliss.
‎El mi se pare foarte…
‎Poate e sufletul ei pereche.
‎Dacă o să aveți copii, ‎o să vă dau metodele mele.
‎- O să vi le transmit. ‎- Da.
‎O să avem o singură mamă ‎care să ne ajute cu copiii.
‎Deci e esențial să meargă bine.
‎Dacă fiica mea te alege, atunci…
‎o să fiu și mama ta.
‎Sunt în culmea fericirii ‎că și-a găsit pe cineva…
‎care se va purta cu ea așa cum merită.
‎Și vreau mulți nepoți.
‎Sunt încântată.
‎Abia aștept! Tu nu?
‎Ba da. Și eu. Sunt entuziasmat.
‎O să ne întâlnim cu ai mei.
‎Pentru Kwame a fost grea ‎mutarea din Portland la Seattle.
‎Sunt foarte strâns uniți.
‎Locuiesc la nici zece minute distanță ‎unii de alții.
‎Vorbesc zilnic. ‎Viețile lor și a mea sunt strâns legate.
‎Ura!
‎O să mă faceți să plâng.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Mă bucur să te cunosc! ‎IntrăI Fă cunoștință cu familia!
‎Vreau să vadă imaginea de ansamblu. ‎Să întrevadă posibilitățile.
‎O să fac tot posibilul ‎ca să fie fericit aici.
‎O să-l iubească. Nu-mi fac mari griji.
‎MĂTUȘA LUI CHELSEA
‎Ai multe cunoștințe de făcut.
‎E o familie gălăgioasă, cu multă energie.
‎Practic, Chelsea la indigo. ‎Sunt sigur că o să mă distrez cu ei.
‎- Stați! Vreți să-mi vedeți inelul? ‎- Da! Stai! Vreau să-l văd și eu!
‎- Să-l vedem! ‎- Mă ridic pentru asta, Asa Jane.
‎Vai de mine!
‎- E splendid. ‎- Mulțumesc!
‎Îmi place enorm.
‎- Bravo, Kwame! ‎- Da!
‎Ai găsit unul așa de mic?
‎Știu! Poartă măsura trei.
‎Nu știam că există degete așa de mici.
‎- Da. ‎- Bravo, Kwame! Îmi place.
‎Kwame e extrem de talentat. ‎Mereu îi spun asta.
‎- Ești prea talentat. ‎- Încetează!
‎A fost fotbalist profesionist, ‎e deștept, are un MBA.
‎E foarte creativ. E fotograf.
‎Are o voce minunată, să știți.
‎Mi-a cântat serenade în capsule.
‎Vai de mine!
‎A fost ceva superb.
‎Atunci m-am îndrăgostit de el ‎până peste cap.
‎Mi-au dat lacrimile.
‎Și el spunea: ‎„Acum e rândul tău. Hai, cântă!” Și eu…
‎Îmi curgeau lacrimile șiroaie, ‎dar am zis: „Bine!”
‎- Ce cântec? ‎- Am compus noi unul.
‎Mi-a compus unul.
‎Da.
‎- Cânți la vreun instrument? ‎- La chitară.
‎Cânt și la pian.
‎Am o harpă care stă degeaba.
‎Da! Cred că te descurci și cu ea.
‎- Îi lipsește o coardă, deci… Copiii au… ‎- Da.
‎Profităm de coardele disponibile.
‎Și cu ce te ocupi?
‎Sunt șeful departamentului ‎de dezvoltare a afacerii la o firmă IT
‎din San Francisco.
‎- Deci lucrezi la distanță? ‎- Da.
‎Lucrez de acasă și am grijă și de Rocky.
‎Ați vorbit despre locuință?
‎- Bună întrebare. ‎- Tu unde vrei?
‎Nu bei cafea și stai în Seattle.
‎- Acum locuiești în Portland? ‎- Da.
‎Înțelege că Seattle e mai bun ca Portland.
‎- Da. ‎- Firește.
‎Chiar e. ‎N-o să încăpeți amândoi în garsoniera ta.
‎Micul palat roz.
‎Știu.
‎Ai cafetieră roz și nici nu bei cafea.
‎- Doar voiai ceva roz. ‎- Exact! Vedeți? Mă cunoaște.
‎Chels, ar trebui să mai scapi de roz.
‎- Nu facem roz în vilă. ‎- Asta e bine.
‎- Da. ‎- Kwame! Te pot răpi puțin?
‎- Da. Sigur. ‎- Da.
‎Bine. Vreți să bateți cuba cu Kwame ‎sau să-l luați în brațe?
‎- Puteți. ‎- Te iubesc.
‎- Batem palma? ‎- Da.
‎Mișto! Îmi pare bine.
‎O să stăm cu ele mâine.
‎- Da. ‎- Avem timp berechet.
‎- Să sperăm că intră în familie. ‎- Atunci îl iau în brațe.
‎Vai, ce…
‎- Dur. ‎- Da. Un public dificil.
‎Kwame știe că m-au crescut niște femei ‎puternice, frumoase, independente.
‎Sper să îmi dea binecuvântarea. ‎Sper să primesc aprobarea lor.
‎Părerea lor e crucială pentru mine.
‎Și vreau cu tot dinadinsul să iasă bine.
‎Ia spune-mi! Ce părere ai de Rocky?
‎Îți plac câinii?
‎Îmi plac.
‎Dintre toți câinii pe care îi știu, ‎Rocky chiar este…
‎- E calm. ‎- Între primii cinci.
‎După cum vezi, ‎Chelsea ține la el ca la ochii din cap.
‎- Da. ‎- La câine. Da.
‎Ai avut câini în copilărie?
‎Când eram în Ghana, aveam… o veveriță.
‎- O veveriță! ‎- Da. Știu cum sună.
‎Chiar venea când o strigai?
‎- Hai, veveriță! ‎- Da.
‎Mă bucur că te înțelegi bine cu Rocky.
‎Spune-mi…
‎Câți ani aveai când ai venit în SUA?
‎Aveam opt ani.
‎Eram în aeroport cu fratele și sora mea…
‎- Ai frate și soră. ‎- Da.
‎- Ești cel mai mare? ‎- Nu, mezinul.
‎- Mezinul? Bine. ‎- Da.
‎Sunt sigură că…
‎După cum ți-a spus Chelsea, ‎suntem o familie mare și unită.
‎- Da. ‎- Foarte unită, deci…
‎- Asta e grozav. ‎- Sper că-ți place să stai des cu rudele.
‎Fiindcă noi ne vedem des. Da.
‎- Da. ‎- Așa mi-a spus.
‎Ne adunăm duminicile, la cină.
‎- Serios? Da. ‎- Da.
‎Foarte frumos. N-am avut parte de asta.
‎În familia mea ‎nici nu luam cina la aceeași masă.
‎Nu cred că era ceva rău în asta, ‎ăsta era felul nostru.
‎- Da. ‎- Știți?
‎N-am avut o familie cu care să cinez…
‎Bine. Acum o să ai ocazia.
‎- Bem pentru asta! Noroc! ‎- Noroc!
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎- Ne bucurăm să te primim. ‎- Mulțumesc.
‎Cred că întâlnirea ‎cu familia lui Chelsea a decurs bine.
‎La cât m-au îmbrățișat, ‎aș spune că am binecuvântarea lor.
‎- E superb, nu? Ce seară liniștită! ‎- Da.
‎Se văd munții.
‎E superb. Asta îmi place acasă.
‎Apa, cerul senin, munții.
‎- E un peisaj magnific. ‎- Așa e.
‎Sunt genul care vorbește despre aventuri. ‎Despre viață, despre a lua viața în piept.
‎Va fi o nouă aventură. ‎Așa trebuie să abordez situația.
‎Am văzut ce are Portland de oferit.
‎Poate e timpul să mă mut altundeva.
‎Să adopt un nou stil de viață
‎și să-l accept tot cu brațele deschise.
‎Cred că ar trebui să pornim în căutări, ‎să explorăm împreună,
‎să vedem care e atmosfera, ‎cum ne simțim,
‎evident, în funcție și de buget ‎și altele asemenea.
‎Îmi convine așa.
‎ȘAPTE ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎ROCHII DE MIREASĂ
‎E superb!
‎Ce drăguț!
‎Magazinul ăsta arată extraordinar!
‎Vai de mine! Văd dantelă peste dantelă.
‎Mai e o săptămână până mă mărit.
‎Am venit să-mi aleg rochia de mireasă.
‎Nicio presiune!
‎Nu-mi vine să cred!
‎Cred că-mi vin mai bine culorile închise.
‎Îmi vine ca turnat.
‎Pentru un strop de contrast.
‎- Înțelegi? ‎- Îmi place.
‎Albastru mai închis.
‎Îmi place. Ca un miez de noapte.
‎Îl ador!
‎- Ai vorbit cu Jackie? ‎- Am vorbit puțin cu ea ieri.
‎- Bine. ‎- Nu prea știu ce se întâmplă.
‎- Dar știu că trece prin ceva. ‎- Da.
‎Sincer, speram să fie aici.
‎M-a surprins că n-a venit, ‎fiindcă e vorba de căsnicie
‎și credeam că o să fie prezentă.
‎Credeam că o să meargă până la capăt.
‎Așa că sper să-și rezolve problemele.
‎- Asta e cămașa! ‎- Hai, armăsarule!
‎Vreau ceva deosebit.
‎Elegant, ca un James Bond de culoare.
‎- Mă dau la o parte. ‎- Arăți beton deja.
‎Ce drăguță e!
‎- Asta e frumoasă. ‎- E superbă.
‎Vrem ceva mai boem.
‎E-n regulă. E tare strâmtă.
‎E Chelsea.
‎- Ia te uită la voi! ‎- Da.
‎Deja ți-ai pus-o ‎ca imagine de fundal pe telefon? Frate!
‎Se însoară peste o săptămână.
‎Frate!
‎- Brett are de recuperat. ‎- Frate…
‎- Ia stai! ‎- N-am poză cu noi.
‎- Tocmai mi-a scris Tiff. ‎- Ce zice?
‎„Jackie nu e aici…” Aoleu…
‎Jackie nu a venit la probe.
‎E logodnica lui. ‎Tiff a zis că n-a venit la probe.
‎La naiba!
‎Întreba dacă Marshall e aici. ‎I-am zis că da.
‎Din ce face ea, e ceva care îți arată ‎că are stofă de soție?
‎Mă face să simt că-mi cresc aripi.
‎- Da. ‎- Îți spun sincer.
‎- Se prezintă… ‎- Putem vorbi puțin?
‎- Putem? ‎- Acum?
‎- Da. ‎- Bine. Mă scuzați.
‎- Bine. ‎- Sigur.
‎Tocmai mi-a scris Tiff
‎și a zis că Jackie nu a venit ‎la proba pentru rochia de mireasă.
‎Bine.
‎Voiam doar să-ți spun…
‎ca să nu te ia prin surprindere.
‎Bine.
‎- Mersi că mi-ai zis! ‎- Da. Nicio problemă.
‎Sunt recunoscător.
‎ASISTENTĂ STOMATOLOGIE
‎Bună!
‎- Ce faci? ‎- Bine. Tu?
‎- Mi-ai adus flori? ‎- Da.
‎Ce drăguț din partea ta!
‎Vai de mine! Ce frumoase sunt!
‎Sunt un romantic, știi ce zic?
‎Mai întâi, vreau să-mi cer iertare.
‎- Bine. ‎- Om sunt și eu.
‎M-a…
‎M-a emoționat întâlnirea cu tine.
‎Trebuia să spun mai multe, ‎dar să formulez mai frumos.
‎Mă tulbură sentimentele profunde ‎pe care ți le port.
‎Regret enorm că te-am pierdut.
‎Te iubesc.
‎Vreau să fiu cu tine.