ELLIAN ÉS A MÁGIKUS KÖTELÉK
Ez az!
Juhú!
Hé, Ellian!
Várj!
Ellian hercegnő az. Kapukat kinyitni!
Éljen!
Ne már! A jelzőfény!
Már megint? Ellian, csak most jöttél el.
Bocs, srácok.
- Hív a kötelesség. - Ilyen a hercegnők csodás élete.
Nem baj. Találkozunk este a szülinapi bulidon.
A tavalyi szuper volt.
Idén csak a szűk család lesz ott.
Szóval nagyon laza lesz.
És nagyon szűk körű.
Tényleg? Ez nem vall rád.
Nos, 15 éves vagyok. Már igazi kamasz.
Úgyhogy több időt akarok a szüleimmel tölteni.
Ha mégis velünk lógnál, a piacon leszünk.
- Szia, Ellian! - Na, hajrá!
Jó kislány!
Ellian hercegnő!
Megígértem, hogy nem használom a jelzőfényt, de…
Nazara miniszter!
Felség!
A király és a királynő hívatja.
Fontos ügyben?
Nagyon fontos ügyben.
A piacon lógni a barátaimmal?
Ezt kéne tennem.
De megtehetem?
- Hercegnő! - Nem.
Gyere, Finci!
Megint kezdődik.
Gyere, nézz szét
Köszönt e hely
Oly nagy a káosz, hogy szédül a fej
Szüleimtől
Remeg a vár
Vacsorát kérnél, de nagy vicsor vár
Van, vuhú, nemes címem
Hercegnő, mily mesés
Kapom a stresszt, el nem ereszt Igazi szörnyek az ősök
Nagy titkokat őrzök
Jó ég !
Ha tartom a szám, nem lesz több ruhám!
Elnézést, Bolinar miniszter.
- Apa! Anya! - Kérem, ne!
Ha ez valaha is kiderül…
Ejnye, nem szabad!
Nyugodjon meg, megoldom!
Ez az, erre gyere!
Okos vagy!
Tavaly ért el
Végzetes zűr
Fekete felhő, egy végtelen űr
Egyszer csak, bumm !
Felforr a lég
Lecsap egy átok, és szörnyű a vég
Szörnyen égető kérdés
Átkot törni, hogy kell ?
Kifogásgyár az egész vár Kifelé teljes a zárlat
A királyi pár szünetel
Te azt hinnéd, hogy őseidnél
Nincs ijesztőbb
Tévesen látnak és nem megértők
Bármit is tégy
Vasszigor vár
És mind egy rémes lény, hát nézd
Mit élek én át, jó anyám már rég
Nem figyel rám, meg se lát
Olyan jó lány !
Fiatal bár
Remekül tűri, hogy ők… izék már
Panasza nincs
Sohasem sír
Sok ezer terhet ő mégis elbír
Sorsa rút, mégse lázad
Bár van pár kényes pont
- Igazi szent - Ügyesen ment
Pedig ez rémes egy helyzet
Hogy szörnyeket kerget
Az gond
És minden reggel aktahegy vár
Kész kiképzés !
Halomban áll a sok kárjelentés
Árad a nép milliószám
És bár ott szárnyalhatnék
- És nem döntést hoznék. Abbahagynám - Ellian hercegnő!
De otthonom számít rám
- Kész a házid? - Megcsinálom, ha hazaértem.
Tönkreteszed az életem.
Úgy vágyom én
Egy új esélyt
Apát és anyát, aki leolt és lehord
Sok? Ugyan már !
És felhúz! Jó, oké
De mégis lát és kérdez Egy leszidást megér ez
Mert ez most így nagyon gáz !
Hagyjuk is! Közel egy év
Elrepült már
Mióta szörny lett a fenséges pár
Akad itt stressz
Feszült a lét
Idebent őrzök egy pici reményt
Jött egy éjsötét árnyék
Mégsem adhatom fel
Odakint tán karom és nyál Odabent mégsem vált szörnnyé
Nem is oly szép, szanaszét tép
Odabent mégsem vált szörnnyé
Az a fény még odabent ég
Szüleim nem váltak köddé
Nem váltatok szörnnyé
De velem két szörny él
E lány ma két szörnylényt
Dajkál
- Nyissák ki az ajtót! - Jaj, ne!
- Ez Cardona tábornok. - Látni akarom a királyt és a királynét.
Nyissák ki az ajtót!
Anya, apa, csitt!
Nem zárhatjuk állandóan ki.
Tudom. De gondoljatok bele, mit tenne, ha megtudná.
- Engedjenek be! - Nem venné annyira lazán.
- Kinyitni! - És mit mondjunk neki?
Minden lehetséges kifogással éltünk már.
Delegáció.
Munkaügyi vita.
Csúcstalálkozó.
Majd én!
Végül is én vagyok a kommunikációs miniszter.
A szavak mestere.
Vastagbéltükrözés.
Zseniális!
Holnap visszajövök.
De akkor már találkozni fogok a királyi párral!
- Kicsim, ez nem mehet így tovább. - Tudom.
Eltelt egy év, és még nem tudjuk, hogy…
Hogy törjük meg a varázslatot. Tudom.
Most mit csináljunk?
Ne már! Mi van már megint?
A királyi postamester van itt!
Válasz érkezett az üzenetére a Nap és a Hold Orákulumaitól.
Válaszoltak?
Mint tudja, ők az örök sötétség sötét erdejében élnek,
ami igen veszélyes hely.
Ezért elküldtem nyolcat
a legjobb madaraim közül, hogy biztosan célba érjen az üzenete.
Remek. Megkapták?
Az erdőbe érve a nyolcból hét madár
sziklává változtató varázsbogyókat evett,
így azonnal kővé vált.
Emlékezzünk rájuk!
- De a másik… - Simonra.
Millie-re.
Cedricre.
Második Cedricre.
Hanniganre.
Ambrose-ra.
A kis Dorritra.
Emléküket sosem feledjük.
Micsoda tragédia!
De egy madár életben maradt.
Remélem, ő az, aki egy apró tekercset tart a csőrében.
Így van.
A legbátrabb madaram, Öreg Joe, visszatért a válasszal,
leküzdve minden félelmét az örök sötétség sötét erdejében.
Eközben a varázsbogyókból kizárólag
a kisebb, lassan ható fajtát fogyasztotta.
Jó madár volt.
Mintha a fiam lett volna.
„Locsolj le!”
Hol az üzenet? Hova tűnt?
Finci, te kis tolvaj! Megint bekaptad, igaz?
Üdvözlünk, Ellian, Lumbria hercegnője!
Mi vagyunk a Nap és a Hold Orákulumai.
Orákulumai.
Szerencsétlen helyzeted megdöbbentett minket.
Ahhoz, hogy megoldjuk a problémát, a saját szemünkkel kell látnunk.
Látnunk.
Idejönnek, Finci!
Ezért elmegyünk a királyságodba
a harmadik hold előestéjén,
a harmadik hónap harmadik napján.
Na, nyámm.
Nem „Na, nyámm”.
Hanem „Napján”.
Napján.
Harmadik hold, harmadik hónap harmadik napja.
Ez a szülinapom. Azaz ma este.
Boldog szülinapot, hercegnő!
Megegyeztünk, hogy kísértetiesek leszünk és rejtélyesek.
Igen, tényleg.
Bocsánat.
Mindegy, hamarosan ott leszünk.
Készülj az érkezésünkre!
Ez az!
Nincs több szörny. Nincs több titok.
Csak normális szülők és normális élet.
Elmondom Bolinarnak és Nazarának. Örülni fognak.
Jaj, de utálom!
Nézd, milyen karikás a szemem!
Mi lett belőlünk?
Tizenhét nyelven beszélek.
Én írtam a királyságunk alkotmányát.
Felbecsülhetetlen nemzeti kincs vagyok.
És azzal kell töltenem a reggelemet,
hogy szörnykakiszedőt tervezek.
Ide igazi uralkodó kell.
Ez a királyság nem működik magától.
Elnézést kérek a miniszterektől,
de gyűlnek a szülinapi ajándékok,
és a fogadószoba egy kissé…
Ütött-kopott?
Megszűnt létezni.
Akkor hozza ide őket!
Rendben.
Nazara, nem titkolózhatunk tovább.
Hoppácska!
Mi lesz, ha rájönnek az emberek?
Nem merek találgatni.
Annyira szerették a királyi párt.
Annyira szerették.
BOLDOG SZÜLINAPOT!
SZERETÜNK!
De van itt valaki, akit még jobban szeretnek.
Kit? Engem? Milyen kedves vagy!
Nem, nem téged, nagyfiú!
A hercegnőt.
Tudod, hány éves lesz?
Fogalmam sincs.
Köszönöm.
Tizenöt éves lesz.
Ez mindent megoldhat.
Ezt hogy érted?
Nem túl jó e status quo Csak csődöt generál
Hisz e hely börtönként szuperál
Szinte összedől e vár
Pedig régen pompás volt, fénylő és elegáns
De e kép már rég nem releváns
Nekem magas ez az ár
Nem vágysz rá Hogy újból büszkén álljon palotánk ?
Lenne fognyom mentes új ruhánk
Hozzuk el e szép jövőt !
- Képzeld el, hogy újra lehet VIP a bál - Hol a bor mellé sok sajt dukál
Talán nincs oly messze, sőt !
Ez jól tudod, csak álom
- De nem - Nem megy !
De fog !
Már nem csak egy elv Hiszen készen a terv, ami új státuszt dob
Na mozdulj hát !
Lépj most egy új irányba !
Kezdj újra fürge táncba !
Sasszézz odébb és keserű gondod elszáll
Ez jó lépés
Múltadat tedd most félre !
Új idők jönnek végre
Sikere rajtunk áll
Várj! Pontosan mire gondolsz?
Van egy szám
Mi másból sok, de évből épp elég
Mivel tizenöt kis gyertya ég
- Trónra lép e lány és kész - Ez jó!
Vele minden helyrebillen Nincs több vadulás
Újra visszatér a lazítás
Jön a vágyott pezsgős rész
Ez tetszik.
Nem csak álom
Pont úgy, ahogyan rég
- Kis sárm - Erős kéz
És a puccs máris kész. Újból ragyogunk még
Induljunk, hát !
Lépjünk egy új irányba !
Múlt évünk korrigálva
- Szép csendesen - Mint igazi jó stratégák
A parketten
Új szereplő lép színre
Így lépve másik szintre
Jöhetnek új csaták
És egy! Szegény királyi pár
És két! Látszat sírjába száll
És há’! Fájó gyászév után
Majd jöhet az új szereplő
- Még egy ! - Kap egy szép koronát
- Lépkedj ! - És egy mesés ruhát
- Följebb ! - Táncba visszük a lányt
- Nyerő - Már ha
- Egyetért ő - Kezdi ifjú táncát
Miniszterek!
- Hercegnő! - Tudom a megoldást!
- Mi is. - Megtörjük az átkot!
Te leszel a királynő.
- Mi? - Mi? Hogyan?
Megjött az orákulumok válasza. Megtörik a varázslatot.
Az csodás lenne.
Valóban. De ha mégsem sikerülne, kell egy igazi uralkodó a királyságba.
- Egy királynő. - Várjatok! És a szüleim?
Elküldjük őket egy olyan helyre, ahol boldogok lehetnek.
És bármikor meglátogathatod őket.
Rendben. Legyen így.
De csak akkor, ha először kipróbáljuk az orákulumokat.
Hát persze.
De utána…
B tervre nem lesz szükség
Az A-ra készülj fel
- Ha nem - Nem lesz
- Nos, a lényeg - Hogy te
Trónra lépsz, ahogy kell
A lényeg
- Hogy lépj ! - Lépj most egy új irányba !
- Lépj, lépj ! - Más lesz a kép
Az iszonyú átok elszáll
És apránként
Itt visszaáll az élet
Ő lesz, ki trónra léphet
Igazi rend lesz már
Az, amit álmodtál
Szerepünk helyreáll
Boldog szülinapot, Ellian hercegnő!
Boldog szülinapot!
- Boldog szülinapot, hercegnő! - A legjobbakat!
Köszönöm szépen ezt a csodálatos…
Erre, felség! Ide!
- Anya! Apa! - Ez az!
Ha a kívánságom valóra válik, este végre mind ünnepelhetünk.
Igen. Igyunk erre!
Bolinar?
Elnézést! Bocsánat! Fontos királyi feladat.
Kérnék egyet!
Ide nézzen, felség! Koncentráljon!
Nahát, mindketten kiöltöztetek a szülinapomra!
Remek!
- Hé! - Köpje ki, felség!
Apa! Tedd le!
Köszönöm, hercegnő.
Oké, nincs kedved koronát hordani. Értem.
De a korona fontos és értékes, szóval… Hé, hova tűnt?
Finci!
Gyere vissza!
Jaj, ne!
Szutykos lila patkány.
A tortám!
Meg kell hagyni, jól áll.
Őszintén, Hercegnő, nem értem, hogy szeretheted ezt az utálatos kártevőt.
Ők azok.
Itt vannak.
Csak lazán!
Megérkeztek az ismert és ismeretlen univerzum
kiváló építészei,
minden idők leghatalmasabb és legmágikusabb lényei,
a Nap és a Hold Orákulumai!
Üdvözlünk titeket, Lumbria polgárai!
Polgárai!
Kiváló szolgáltatás, Lawrence.
Öt csillagot adok rá.
Öt csillagot? Megőrültél? Főttkáposzta-szagú volt.
Nekem tetszett. Otthonosabb lett tőle.
Nagy hírű jósok,
a Lumbriai Királyság nevében köszönöm, hogy eljöttetek.
Te bizonyára Ellian hercegnő vagy.
Én vagyok az, a tiarás lány.
A szülinapos.
El vagyok bűvölve.
Luno vagyok.
Én pedig Sunny.
Érzem, hogy ez nagyon jó lesz.
Lássuk csak!
Azt írtad a leveledben, hogy valami gond van a szüleiddel?
Úgy véled, hogy ők…
- Hogy hívta őket, Sunny? - Szörnyek.
Igen. Szörnyek.
És miért gondolod úgy, hogy a szüleid szörnyek?
Hát…
Ejha, nem vicceltél!
A szüleid tényleg szörnyek.
Igen, tudom. Ezért kell a segítsé…
Apa, ne! Ők a vendégeink.
Anya, ez rád is vonatkozik!
Azt hittem, ez csak metafora.
És csak felfújtad az egészet.
- Miért tennék ilyet? - Mert kamaszodsz.
Ki kéri a nyuszit?
Ez az, hozd vissza!
Várjon, uram!
Sajnálom.
Néha nehéz velük.
Hercegnő, valami azt súgja nekem, a szüleid ott jártak
az örök sötétség sötét erdejében.
Olyan sötét, hogy ez a nevében is kétszer van.
Igen, jártak ott.
De honnan tudjátok?
Mert csak ott létezik ilyen varázslat.
Ne engem hibáztass, de ha nem változnak hamar vissza,
örökre szörnyek maradnak.
Mi? Jaj, ne! Kérlek, tegyetek valamit!
Természetesen. Nem utaztunk volna idáig egy béka szájában feleslegesen.
Kérem a varázspálcát!
- Nincs nálam. - Most viccelsz? Hol a pálca?
Elcseréltem egy menőbb dologra.
Tessék? Mégis miért?
Ezt már megbeszéltük.
- Megbeszéltük. - Miről beszélsz?
- Sosem mondtál ilyet. - De igen.
Nekem ez teljesen új információ.
Pedig annyiszor mondtam már.
Ez egy medál.
Egy többfunkciós varázspálca.
A sok különböző pálca helyett
van egy medálunk, ami mindent megtesz.
Mi volt a baj a meglévő hat varázspálcánkkal?
Elfoglalták az egész kisasztalt.
- Csak kérj, és nyomd meg a gombot! - Kérjek?
- Csak annyi… - Gyerünk!
- Nyomd meg… - Gyerünk!
Nyomd meg…
Még a szuszt is kinyomtam belőle!
- De csak… - Nem csinál semmit.
- Add ide! - Nem. Már értem.
Játsszatok!
Hess!
Az ősi titkot vágyod
A gyógyír érdekel
Hogy szörnyű szörnyes gondod
Vad átka tűnjön el
Hát jöjj és hajolj közel
És füled nyisd ki jól !
Mondjuk a megoldást
Anya!
- Jaj! - Segítség!
- Vidd innen! - Sosem jutunk ki.
- Apa, ne! Állj meg! - Segítség!
Többet nem jövünk ebbe a kastélyba!
Lawrence! Segíts!
Várjatok! Gyertek vissza!
Jaj, ne!
Ne menjetek el!
Mit tettél?
Csak így törhettünk volna meg az átkot.
Ellian!
Napsugaram!
Nagyon sajnálom.
Intézkedj!
Én leszek a királynő.
Anya!
Apa!
Anya!
Sajnálom, hogy ilyen dühös voltam.
Nem tudtátok, mit tesztek.
Mindegy, még mindig szülinapom van.
Tessék! Hoztam tortát.
Mindketten nagyon hiányoztok.
Anya?
Romos fal
Rémes káosz
Ennyi már a lét nekünk
Fejre állt az a régi kép
Mondd, hová tűnt az életünk
Dal meg tánc
Közös séták
Ünneplés, csodás, szép mesék
Bennem él, mint egy szép varázs
A csodás meghittség
Mely lágyan áradt szét
Ma kihűlt emlék
Ó, bárcsak visszatérne Az a csodás élet még
A gondtól mentes édes gyermek lét
Sok csodát újraélnék Közös napot, szép mesét
Múltunk
Száz emlékét
Ó, bárcsak visszatérne Az a csodás élet még
Az otthon óvó tüze hol van hát ?
Én mennék, úgy rohannék Közös jövőt álmodnék
Miénk volt
Rólunk szólt
De mára köddé vált
Féltő szárny
Óvta léptem
Nem volt árny, volt egy vár, mi véd
Látom már, hogy ez drága kincs
És hálatelt e szív ezért
A dalt zengő tanórák
A leckekészítés
A meghitt téli esték
Ez a család oly mesés
Ha gyúl egy fény az égen
Te csak kívánj, célba ér
Nem tűnt el, él a kép
Őrzöm édes emlékét
Ó, bárcsak visszatérne Az a csodás élet még
Az elveszettnek tűnő biztonság
Egy napra visszatérne az a csodás élet még
Egy-két nap
Tán egy hét
Szeretnék
Új esélyt
Bár úgy élnénk
Mint
Rég
Jaj, ne!
Ne!
Nem zártam be az ajtókat.
Jaj, ne!
Szörnyek!
Szörnyek? A királyságban?
- Honnan jöttek? - Nem tudom.
Jöjjön a zászlóalj!
Anya! Apa! Álljatok meg!
Erre!
Jaj, ne!
Teret lezárni! Gyerünk utánam!
- Felség! Maradjon itt! - Mit művel? Ne! Hagyják abba!
Hagyjon már!
Figyeljenek rám!
- Anya! Apa! - Hercegnő! Ne!
Nem értik? Ők a szüleim.
Ő a király és a királyné!
Cardona tábornok, egy éve változtak át egy átok miatt.
Szólnia kellett volna.
Kérlek, hagyjátok abba!
A hálókat!
- Hercegnő! - Megsérültél?
Jól vagyok.
- A királyi pár? - Ők a király és a királyné?
Valaha azok voltak.
De ez elmúlt.
- Fekete mágia! - Hogy történhetett ez?
Ha a királyi párból szörny lett,
- belőlünk is… - Elég!
- Most mi lesz? - Mit tegyünk?
- Menjünk innen! - Én nem tehetem.
- Hova mennék? - Figyeljenek! Van egy tervünk.
- De ki uralkodik most? - Igen!
A hercegnő kerül a trónra.
A hercegnő?
Én kedvelem őt.
- Igen, de mi lesz a szörnyekkel? - Ez az!
A szörnyekkel?
Egy pillanat! Félreértették.
Amint Ellian hercegnő lép a trónra,
a szörnyeket elküldik egy nagyon messzi vidékre.
Tessék? Ebbe nem egyeztem bele.
Tábornok, erről nem volt szó.
Meg kell tennünk a hercegnő és a királyság biztonsága érdekében.
Ne féljenek!
Többet nem látják a szörnyeket.
Megtesszük, amit kell.
A szörnyeket ketrecekbe zárjuk.
Hajnalra eltűnnek innen.
Tennünk kell valamit, Finci. Ki kell szabadítanunk őket.
Finci, mi van nálad?
Add ide!
Nem viccelek.
Add ide!
Miért eszi meg folyton valaki a fontos dolgokat?
Sehol sem találom.
Az orákulumok!
Nyugodj meg!
Gondold végig, merre jártál!
- Hahó! - Jó ötlet.
- Beültünk a békába… - Hahó!
Ki az? Megint meghívtad az anyukádat?
Nem. Én vagyok, Ellian hercegnő.
Itt van a varázsmedálotok.
Látod? Mondtam, hogy nem vesztettem el.
Itt elég rossz fordulatot vettek a dolgok.
Kérlek, gyertek vissza!
Nem. Többet be nem tesszük arra a fura helyre a lábunkat.
- De Luno, bajban van. - És ha én megyek hozzátok?
Akkor segítetek?
Elég rámenős hercegnő vagy.
Persze, hogy segítünk, igaz?
Jól van. De ilyenkor már nem talál magának békát.
Használd a medált!
Egyenesen idehoz az örök sötétség sötét erdejébe.
Kiadták a parancsot. Vigyék el a szörnyeket!
Köszönöm mindkettejüknek!
Katonák!
- Le a fegyverekkel! - Hercegnő?
Azt mondtam, le velük!
Mi a…?
Ennél pontosabban kell fogalmaznom.
Vigyél az orákulumokhoz!
Mi folyik itt?
Azt hittem, varázsütésre ott leszünk.
- Hé! Várjatok meg! - Megszöknek!
Kellene valami…
Egy hintó!
Egy szekér! Vagy valami…
Elrabolják a hercegnőnket!
Siessenek!
Állítsák meg a szörnyeket!
Katonák, utánam!
Hercegnő!
Tessék, Finci! Állítsd meg őket!
Hé!
Kapukat bezárni!
Jaj, ne!
Finci, tartsd nyitva!
Jaj, ne!
Csipkedd magad!
Lábhoz!
Ül! El az út…
Hercegnő!
Megpróbálunk megmenteni!
Kösz, de ne!
Engem nem kell megmenteni.
Miért nem hallgat ránk?
Mert kamasz.
Hozd vissza őt!
Finci?
Jaj, ne!
Sajnálom, Bolinar!
Remélem is, azok után, amin keresztülmentem.
Bolinar?
Mint bölcs tanácsadód és tisztelt mentorod,
könyörgöm, hogy…
Mi ez a szőrös izé?
És ez a szőrös izé?
Na ne!
Egy pillanat! Ha én vagyok ebben a testben, ki van az enyémben?
Na ne!
Ellian, segítened kell! Lila patkány lettem!
Most van nagyobb bajom is.
Most mihez kezdjek?
Tüntess el minket!
Anya? Apa? Jól vagytok?
Én nem.
Köszönöm kérdésed.
- Megcsináltuk. Sikerült. - Hát, nagyon jó.
A testem meg közben visszatért a királyságba.
Ne! Kérem, ne egyen meg!
Nyugalom, Bolinar!
Az orákulumok mindent megoldanak.
Hogy találjuk meg őket?
Egy pillanat! Ez meg mi?
Oregánóillat!
Csipetnyi bazsalikom.
Leheletnyi rozmaring.
Olasz zöldségleves!
Ugyan már! Ki főzne ilyet a sötét erdő közepén?
Mégis ki?
Mit gondolsz? Együnk hozzá fokhagymás kenyeret is?
Majdnem felfalt minket egy szörny, úgyhogy megérdemeljük.
Juhé! Mert már 20 perce betettem a sütőbe.
Rémes vagy.
Társaságot kapunk!
Végre itt vagy.
Elhozta a szörnyeket.
Mi hívtuk ide.
Nem tud hirtelen szörnyszittert találni.
Hercegnő, hát eljutottál ide!
Elég nehezen.
De itt vagyunk.
És sajnálom, hogy anyukám majdnem megevett titeket.
Többé nem fordul elő. Igaz, anya?
Itt a medál.
Rajta!
- Rajta? - Törd meg az átkot!
Sajnálom, de nem lehet.
A medál csak idehozott. Nem tudja visszaváltoztatni őket.
- Tessék? - De ti igen, ugye?
- Sajnos nem értünk hozzá. - Nekem azért segítetek?
Nem. Te testet váltottál.
A másik feled nélkül nem tehetsz semmit.
Tudsz valakit, aki segíthetne a szüleimen?
Egy varázsló, boszorkány vagy manó?
Manó? Azt hiszed, mi mind ismerjük egymást?
Mintha valamiféle mágikus maffia tagjai lennénk?
Elnézést, nem így…
De ismerünk egy manópárt, akivel kártyázni szoktunk.
Bár nem tudnak varázsolni.
És kártyázni sem.
Egyem a szívüket!
Ezek szerint senki sem tudja megtörni az átkot?
Ezt nem mondtuk.
Akkor ki tudja?
- Ők. - Ők.
Ők? Megvesztetek? Nézzetek rájuk!
Igen, így nem fog menni.
Mondjátok meg, mit tegyek, és megteszem.
Ez nem így megy. Csak ők tudják megtörni az átkot.
De hogyan?
Elindulnak együtt egy lélekemelő küldetésre,
az örök sötétség sötét erdejében.
Ahol nincs ösvény.
- Fények vezetik majd őket. - Időnként. Mert elég szeszélyesek.
Most szórakoztok velünk?
- Felfedezik a hegyek közötti ösvényeket. - Sok ingatag sziklával.
- Gázlóval és patakkal. - Amik halálos vízesések.
Sivatagokat szelnek át.
Ja, a hőség. És ez nem a száraz meleg.
Hercegnő! Várj! Még nem fejeztük be.
Ha mindez igaz, soha többé nem látom a szüleimet.
Ez így reménytelen.
Remek.
Szegénykém.
Hercegnő, sosem reménytelen.
Elveszetten állsz
És félsz
A lét oly rút
Ám egy apró láng
Kis fény
Mint jel felgyúlt
És most
E szikra lesz a megmentőd
Rajta, kapd el !
Mert feltüzel, meglásd
Használd !
Ez a pici láng most még Nem nyújt sok fényt
Ám, ha jön az éj, meglásd, hoz új reményt
Tápláld, tartsd jól az apró szikrát
Új útra hajt, éberen tart, e láng
Ragyog és bumm, fény járja szíved át
- Lesd a fényt ! - Lesd a fényt !
Lángja egy térkép
Lesd a fényt !
Lásd a kincsét
Meglesz az út
Így a zord éj bármilyen mély
Nem lesz sötét, nincs miért félj
Nézd e kis fényt, csillagként
Fáklyát gyújt
Ez egy metafora?
Metafora, ugyan már!
Csak egy csepp tiszta ragyogás kell.
Attól tartok, igaza van.
A szüleid azért szörnyek, mert elvesztették a fényüket.
Amit gyorsan pótolni kell.
Hogyha ez a láng, nem ég
Az úr az éj
Aki ott élt bent, elvész
Nincs több esély
Hát menj !
Mert nő e szörnyű árnyék
Te légy a láng, belső csodád szórd szét !
Egy szikra kell, életre kel és ég
Nézd a kis fényt !
Legbelül ég kis szíved mélyén
Vidd a kis fényt, felragyog tán
Bennük is még
Mert e kis láng új utat vág
Lesz derült ég, úgy ahogy rég
Új tüzet szít, és a szív újból ég
Látod ezt?
Az utolsó hegy tetején van a fénylő tó.
Hogy a szüleid újra emberek legyenek,
meg kell mártózniuk abban a tóban.
De óvakodj a sötétségtől!
Sötét érzésekből táplálkozik,
és egyre nagyobbra nő, amíg el nem nyel téged.
Ezzel nem lesz gond. Nincsenek sötét érzéseim.
Mindenkinek vannak sötét érzései. Az számít, hogyan kezeljük őket.
Világos.
Anya! Apa!
Kövessetek!
Óvd meg a fényt !
Igen ez a várva várt válasz
Az a fény és én leszek támasz
Fény, ez a cél a régi szép élet Újra visszatér már
Hidd el, így jó !
Le ne állj, az út ma oly fénylő
Megyek én, a fő, hogy nincs késő
Hív az éjjel, nincs bennem kétely
Hisz végre éles a kép
Csak keresd a fényt
Csak őrizd a fényt mindenképp
Őrizd a fényt mindenképp
- Vacsi! - Vacsi!
Nem tudom, minek örül ennyire.
Csak el kell jutnunk a fénylő tóhoz.
Hallottad az orákulumokat.
Igen. Azt is mondták, hogy óvakodjunk a sötétségtől.
És ami még jobb, hogy a sötét érzések vonzzák.
Engem fog először elkapni.
Nézd! Ott a következő jelzőfény.
De csak itt tudunk átkelni.
Máris ránk találtak.
Kímélj meg, nagy sötétség! Kicsi vagyok és értéktelen.
Nyugi, Bolinar!
Két óriási szörny van velünk.
Ez a sötétség jobban fél tőlünk, mint mi tőle.
Igen, ők a nagy, bátor védelmezőink.
Anya, apa, menjünk! Gyerünk!
- Katonák. - Igen.
Gyorsan, bújjunk be oda!
Ne morogjatok!
Hé, hol van Bolinar?
Segítség!
Ide! Én vagyok az, Bolinar!
- Más testben, de én vagyok! - Maradjatok itt!
- A hercegnővel vagyok! Itt van! - Bolinar!
- Segítség! - Hagyd abba!
Ha szörnyként találnak a szüleimre,
kitoloncolják őket. Tudod.
Ők nem a szüleid. Ők nem a király és a királyné.
Hercegnő, Lumbriának kell egy igazi uralkodó.
Igen, és Lumbria akkor kap igazi uralkodót,
ha megtörjük az átkot, és a királyi pár visszatér.
Egy pillanat!
Hol van a királyi pár?
Anya! Apa!
Hé! Várj meg!
Visszhang!
Ezt nézzétek!
Oké, apa, te jössz!
Szép volt, apa.
Anya, ez nagyon jó.
Te jössz, Bolinar. Mondj valamit!
Bár meghalnék.
Nincs több dühös hang!
Maradjunk kedvesek!
Ők állatok. Nem értik, amit mondasz.
Ők a szüleim, és értik, amit mondok.
Ne!
Ne! Halkabban!
Hagyjátok abba!
- Anya, apa, így csak rosszabb lesz. - Nem értenek meg, Hercegnő.
- A szüleid már nincsenek ott bent. - Ne mondd ezt!
Nem, tévedsz. Ott vannak bent. Ott kell lenniük.
Várj!
- Hagyjátok abba! - Hercegnő!
Miért harcolnak tovább? Miért nem tudom megállítani őket?
A sötétség! Eljött értem!
Egy pillanat. Nem is értem jött, hanem érted, hercegnő.
Azt mondtad, nincsenek sötét érzéseid.
Azt hittem, nincsenek.
Gyere onnan! Gyere el onnan!
Segítség!
- Lány! - Lány!
Anya! Apa! Tudtok beszélni!
Dehogyis.
De apa, megint beszéltél.
Azt mondtad: „Dehogyis.”
Mi az a „de”?
Mi az a „hogy”?
Mi az az „is”?
Mondok dolgokat,
de nem tudom, mit jelent, ami kijön a számon.
Bizony, beszélsz. És te, anya?
Lány.
Igen.
Egy lány vagyok, a te lányod.
Lány, hallgasd, ahogy beszélek!
Tetszik a saját hangom.
Te tényleg az apám vagy.
Lány.
Igen. Másra nem emlékszel velem kapcsolatban?
Tortás lány.
Igen. Vittem neked tortát.
- Hoztál tortát? - Szeretem.
- Hé! - Torta? Most?
- Nem… - Torta.
Hahó! Ha van torta, kérek egy szeletet.
Nincs torta.
De nem is számít.
Beszéltek! Biztos nagyon sok mondanivalód van.
Ki kell engednem a folyadékot magamból.
Hát, a régi énjük egész más volt.
Fájna, ha a dolgok jó oldalát néznéd?
Én? A legoptimistább vagyok, akit csak ismerek.
Nézzétek! Ott a következő jelzőfény.
Hé! Kiengedtem magamból a folyadékot.
Gratulálok.
Jól van,
el kell indulnunk afelé a fény felé.
- Hagyj! - Te hagyj!
- Hagyd abba! - Te hagyd abba!
Hé! Mindketten hagyjátok abba!
Nem tanultatok semmit az előbb?
Ha veszekszünk, itt rossz dolgok történnek.
A továbbiakban nincs több harc, oké?
- Oké. - Oké.
Nagyszerű.
Most pedig kövessetek!
Hé, várjanak meg!
Várjanak!
Ott vagyunk már?
Csak most indultunk.
Hű, égi labdák!
Mik?
Azok felhők.
Én szebben mondtam.
Szerintem is.
Mi ez?
Az egy kő.
Kő.
Szép.
Szeretem a köveket.
Nagy kő.
Fényes kő.
Icike-picike kő.
Madárkő.
Anya! Abból a bogyóból ne egyél!
Gyönyörű. Mik azok?
Lepkék.
Lepkék?
Hogy lehet egy lep kék?
Ez egy apa-féle vicc volt?
Apa! Várj!
Bolinar, ez csodálatos! A szüleim kezdenek visszatérni.
Hercegnő, ők még mindig csak szörnyek, akik pár szót használnak.
Nem tudják, ki vagy, vagy én ki vagyok.
- Én, a zseniális tanácsadójuk. - De tudják. Majd meglátod.
Emlékezni fognak rád és rám.
Nem fognak. Felőlük akár Cukorfalat úr is lehetek.
- Cukorfalat úr. - Cukorfalat úr.
Miért cukorfalatot mondtam?
Cukorfalat úr elfáradt?
Cukorfalat úr jól van.
Ne mondogassák ezt!
- Cukorfalat úr mérges? - Cukorfalat úr mindig mérges.
Nem vagyok mérges.
Gyerünk, Bolinar! Csak lazán!
A fény! Sikerült. Megcsináltuk.
Végre egy kis édes pihenés.
Nem pihenhetünk, Bolinar. El kell jutnunk a következő fényig.
Talán kell neki egy kis idő.
És ott a következő jelzőfény!
Jelzőfény!
Mutasd a jelzőfényt!
Kérem a jelzőfényt!
Jelzőfényt, négy személyre!
Kaphatnék egy jelzőfényt?
Hol van már?
És a nevem? Emlékszel a nevemre?
Én igen.
Tortás lány?
Nem, apa. Nem tortás lány.
Hol az a fény?
Én látom.
Tényleg? Hol? Hol van?
Azok ott csillagok, anya.
Szépek.
Igen. Tényleg szépek.
Régen együtt néztük őket.
Míg csillag gyúl az égen, szíved szeret
Emlékszel tán
Ezt mondtad, jó anyám
Az ég láttán
Kicsi emlékfoszlány
Mondd !
Pihe könnyű szárnyak
Szellő
Simogató lágy szél
Kacsintott egy csillag tán
Nem rémlik semmi sem
Ám néha előkúszik néhány pici kép
Tényleg ?
Máris hullik szanaszét
Nem nyújt reményt
- Kacaj hangját hallom - Táncba viszi szívem
- Emlék-e, nem tudom - Vagy egy álom ?
- Apró fénysugárként - Melegséget áraszt szét
- Ébredésem küszöbén - Rögtön elveszítem
Én az emlékét
- Apró örömgyöngyök - Jó, ez egy emlék
- Nagyon büszke érzés - Jó úton haladsz, ne add fel !
- Reményt adó fáklyák - Az vezet már
Messze repít hang és kép
- Emlék rám nem talál - Még! Próbáld, ez a jó út
Próbálom, mégse marad más csak feledés
- Visszatér, csak várj ! - Amit láttam odavész
Lehet minden majd oly szép
- Csak ábrándkép - Mint rég
Mint rég
Én hiszem rátaláltok még, egy kis remény
Épp elég
És ugyanúgy lesz majd
Mint rég
Ellian?
Tudod a nevem.
Anya!
Itt megálltak.
Itt töltötték az éjszakát.
Nagyon aggódom érte, tábornok.
Meg kell találnunk a hercegnőt.
Minél hamarabb.
Mi ez a zaj?
Bolinar!
Most meg mit eszel?
Ez gusztustalan.
Egy pillanat!
Ez egy nyom…
mogyoróból.
Bolinar megtalálta a nyomát.
Zseniális, uram!
Felderítők! Fésüljétek át a területet a levegőből!
Hogy kereshetsz többet nálam?
- Ellian. - Ellian.
Ellian.
Tetszik ez a név, Ellian.
Oké, tudjátok a nevem.
Remek. Figyeljetek ide!
Ti vagytok a szüleim, és én vagyok a lányotok.
Ti vagytok a szüleim, és én vagyok az ágyatok.
Nem, én vagyok a lányotok.
Nézzétek! Ott van!
Én kinek vagyok a lánya?
Senkinek.
Semmi baj, mert te vagy az apám.
- És te vagy a lányom. - Igen, pontosan.
A lila patkány is a lányom.
Nem. A lila patkány nem a lányod.
És nem is lila patkány.
Te kis patkány!
- Nem értem. - Morzsázol.
- Nyomokat hagysz. - Nem is.
- Elvezeted hozzánk a katonákat. - Ezt gondolod?
- Oké. - Ne!
Nincs több terv, nincs több nyom.
Elmegyünk a jelzőfényhez.
Kérdés, hogy hagyhatom-e, hogy a saját lábadon menj,
vagy anyának kell a szájában vinnie téged.
- Én a szájat választom. - Bízz bennem! Csapatjátékos vagyok.
Igen, de melyik csapaté?
- Mi ez? - Süllyedünk.
- Tudom, hogy süllyedünk. De miért? - Honnan tudjam? Csak ments meg!
Oda is bejutott a homok, ahova nem kéne.
Ezért szeretem a köveket.
Apa, gyorsan, egy sziklához!
Elmondom, hogy lesz.
Ahhoz, hogy ne süllyedjünk el, a világos részen kell átkelnünk.
Nem. Túl sok labda van az égen. Túl veszélyes.
Arra megyünk a szilárd, biztonságos zöld talajon.
Anya, az nagyon messze van.
Nem, egyenesen kell mennünk. És gyorsan.
Igaz, Ellian?
Úgy gyorsabban lesz végünk. Mondd el neki!
Nem, ha gyorsak vagyunk. Gyere, Ellian!
Apa, egy tervben kell megállapodnunk.
- Igen. Az enyémben. - Apa, abbahagynád?
- A szörnyasszonnyal értesz egyet? - Nem ezt mondtam.
Nem értesz egyet velem?
Ilyet sem mondtam.
- Ellian velem ért egyet. - Apa.
Ellian miért a szörnyúrral ért egyet?
- Mi? - Ellian jobban szereti őt anyánál?
- Igen. - Nem. Engem hagyjatok ki ebből!
Jön a sötétség!
- Jaj, ne! - Ránk találtak.
Ott a páncélom.
És ott a testem.
Ott a testem a páncélomban.
- Gyerünk! - De a testem!
- Miért van mindig igazad? - Miért nem hallgatsz rám?
Ezt nem most kéne.
Indulás!
- Ellian, mondd, hogy téved! - Nem. Mondd, hogy ő téved.
Anya, apa, ez nem fair.
Állj! Vissza a szilárd talajra!
Már a túloldalon lennénk, ha rám hallgatunk.
Akkor, ha rám hallgatunk.
- Amiatt vagyunk itt. - Miért csináljátok ezt?
- Mondd, hogy igazam van! - Velem biztonságban lenne.
Velem lenne biztonságban.
- Ne kelljen választanom! - Nem, te…
Velem lenne biztonságban.
- Nem, Ellian velem lenne… - Apa!
Oda tudnál vezetni minket?
Igen, menni fog.
Balra!
Jaj, ne!
- Anya, fölé tudnál vinni? - Meglesz.
Ne!
Hogy juthatunk át úgy, hogy ne lássanak?
- Menjetek! Feltartom őket. - Nem. Veled van biztonságban.
Van egy ötletem.
Hová tűntek?
Itt nincsenek.
Kutassanak arra is!
Nem juthattak messzire.
Hát ez remek. Elbaktat a testem a seregemmel.
És ha tévedtek az orákulumok? Vagy a tó nem működik?
Mi van, ha örökre így maradunk? Ennél rosszabb már nem is lehetne.
A testem.
A gyönyörű testem.
Bolinar, még mindig duzzogsz?
- Igen. - Gyerünk! Próbálj lépést tartani!
Mind el kell jutnunk a fénylő tóhoz… Hé!
Anya! Apa!
Jaj, ne! Eltévedtünk.
- Hercegnő, védj meg! - Mi?
Ők is fincik!
Talán segíthetnek nekünk.
Mivel? Átadják a veszettséget?
Elnézést!
Eltévedtünk.
Segítenétek megtalálni a szüleimet?
Ilyen nagyobbacska szörnyek.
Nem! Ők jó szörnyek.
Ez így nem jó.
Ugye ezek nem sírok?
Szerinted mit mondanak?
Ezek a diplomácia alapjai.
Közös ebéd, a bizalom elnyerése, így végül segítenek.
Remek. Akkor egészségedre!
Én? De miért én?
Mert te is finci vagy.
Nem vagyok finci.
Jó ízlésű, nemes ember vagyok.
És kényesek az ízlelőbimbóim.
Igaz, megkóstoltam már ezt-azt.
De ezt a menüt most kihagynám.
Ez fúj! Ez rémes
Túl sok a nyál
Ez túl epés lesz
E nyelv már fékez
De bírnom ezt
Muszáj
Hát jöjjön!
Úgy tűnik, mégse rossz
Meglehet, mégse rossz
Meglepő tény, bár új élmény De lelkileg helyrehoz
Mit szörnyen nyálas, ragadós
Zsebkendőre ráfújt trutyinak látsz
Sajtbukét pezseg fel
Feltör száz ízjegy, mennyekig szállsz
Úgy tűnik mégse rossz
- Habzsoló lázba hoz - Várjatok!
Fűszeres bor kísérné jól Mely édesen felfokoz
Bélnyákos tán, e cuppanós slájm lecsusszan és kész, mint vajon a kés
Egyre bírhatóbb már e szintlépés
Bolinar, mindenképpen kérj útbaigazítást!
Meglesz, Hercegnő.
Majd később.
Nem épp rágcsáló életre vágytam
Ám az első fogás biztató
Bár egy szőrös kis patkánnyá váltam
Lássuk be: élek még, és ez jó
Oly abszurd érzés
Már felségsértés
Hogy jó és mesés e változás
Bűzlök, nem kérdés
De gondom kevés
Lehull a lánc
Csodás !
Úgy tűnik, mégse rossz
Kínos ám, mégse rossz
Egy ilyen koszt méltó a tósztra Jöjj, te is csatlakozz!
Egy szörnyes gond most protokollt bont
És az, aki voltam jó messze jár
Lám e csöppnyi test mégse túl nagy ár
Bolinar, mi ütött beléd?
Az, aki voltam szót sem érdemel
Lárvátlan élet rég nem érdekel
A föld, a rög, a dög, a sár
Nem úri hely, na bumm! Mondd már !
Érzem, hogy mégse rossz
Igazán lázba hoz
Revideál, más stílus jár e jóképű popsihoz
A flancos fő, ki terveket sző Most nagy bakot lő
És nyákgolyót rág
Így a föld alatt jár a méltóság
Ám rá se ránts, ez a kórság földhöz már
Nem vág
Anya! Apa!
Tetszik ez az új Bolinar.
Köszönjük!
Hé!
Anya, mégis mit…
Jól van, tegyél le!
Keménykedtek, igaz?
Mutassátok meg, mit tudtok!
Szereti a tortát.
A lányom.
Ellian…
a lányom.
A lányunk.
Anya! Apa!
Újra ti vagytok?
- Ellian! - A lányunk vagy.
Visszatértetek!
Hiányoztatok.
Az én kicsi lányom.
Ellian, édesem.
Igazad volt, Ellian.
Végig ott voltak bent.
Őfelségei!
A hercegnő sosem mondott le magukról!
Milyen csodálatos vagy!
A fénylő tó.
Ott van.
Gyerünk!
Ez az!
Sikerült.
Sikerült!
Gyertek be! Nagyon kellemes.
Folyton felemlegeted a dolgokat.
Te csinálod ezt.
Állandóan a szavamba vágsz!
Ha nem vennék levegőt, amíg a lényegre térsz, megfulladnék.
Már megint sértegetsz, mert nem értek egyet.
Persze, az én hibám. Mindig az én hibám.
Mindig ezt csinálod.
Szóval így történt.
Mi tehetünk róla.
A düh.
Hagytuk, hogy elöntsön.
Mit csinálnak?
Már nem a jót hoztuk ki egymásból.
Hé!
Mire vártok? Gyertek be!
Mi az?
Ellian,
emlékszel, mennyit veszekedtünk, ugye?
Előfordul minden családban.
Nem erre gondoltam.
Ezért lettünk szörnyek.
Lépjetek a fénybe, az mindent megold.
Nem tehetjük.
Hogyhogy nem? Nem akartok újra emberek lenni?
Dehogynem.
Csak nem akarunk újra ugyanolyanok lenni.
Nem értem.
Ellian,
nem lehetünk többé együtt.
Nem térhetünk vissza a régi életünkhöz.
Ellian, adj egy percet!
Anyukáddal ki kell találnunk, hogy mit tegyünk.
Talán rájövünk, hogy működjünk együtt.
Hogy ti mit tegyetek?
Ellian!
Azt mondod mész, pápá, lelépsz
Ki figyel rám ?
Ellian, kérlek!
Nincs benne több, ennyi volt, kész Ki figyel rám ?
Mindazt, mit régen hittem Szét kell tépnem
Őrült ábránd volt csupán
Ki figyel rám ?
- Ellian, meg kell ért… - Nem! Többé nem!
Ránk tört az éj, felnőttem én Ki védett meg ?
Magányom elzárt és a vár börtönöm lett
Azt mondod végleg vége
Nem sírsz érte
Mert ha szeretsz, néha fáj
De ki figyel rám ?
Ellian!
Ennyit ér a küzdelem? Álomtalan éjszakák
Ott van a sok könny, a baj, a zűrzavar
A nagy viták
Szorongató érzetek, a kétségek
A szégyen és a kín
- Ellian! - Az édes lány, a jó gyerek
nem sír, nem fél. Ez mind szerep
Nektek most így könnyebb a lét Értsem hát meg
Tapsoljam meg, hogy váltok szét ? Bocsi, nem megy !
Ki számít még a tervben ?
Világos már, hogy én nem !
Nem !
Itt nincs senki csak te meg te
Ki figyel rám ?
Ellian!
Mondd, ki figyel rám ?
Kérlek, hallgass meg!
Ki figyel rám ?
Ellian!
Szeretünk téged.
Üres szavak.
Nem hiszek nektek.
Ha egymás ellen tudtok fordulni,
akkor ellenem is.
Azt hiszi, nem szeretjük.
Jaj, ne!
- Ellian! - Ellian!
- Elkaptuk őket! - Mozgás!
Gyerünk!
Ne hagyják, hogy elmeneküljenek!
Vigyázzatok!
Vissza!
- Vissza, fenevad! - Tartsátok!
Tartsátok szemmel őket!
Olyan helyre vigyétek őket, hogy ne halljunk róluk többet!
Hol a hercegnő?
Bolinar, kutassátok át a völgyet a katonákkal!
Mi visszamegyünk megnézni a mezőt.
Jaj, ne!
Fincik, támadás!
- Ellian hercegnő! - Ellian!
- Ellian!
Talán megtalálták a hercegnőt.
- Ez meg mi itt? - Fincinkosság.
Finci, öregfiú! A királyi párnak szüksége van rád.
Támadás!
Elengedi a szörnyeket!
Állítsátok meg!
- Nyomás! - Gyerünk!
Állj! Nazara, tábornok, mi vagyunk azok.
A királynéjuk és királyuk.
- Felségek! - Ellsmere királyné!
Jó, hogy visszajöttek, de nem tudjuk, hol van a hercegnő.
- Ellian a forgószélben van. - Meg kell mentenünk.
- Meg kell mentenünk őt. - Segítünk, uram.
Indulás!
Te végig tudtad, hogy ők azok?
Miért nem mondtad el?
Mert nem talált rá szavakat, drágám.
- Ellian! - Ellian!
Nem térhetünk vissza a régi életünkhöz.
Nem térhetünk vissza a régi…
Nem térhetünk vissza a régi életünkhöz.
Ellian!
Elveszítjük a kislányunkat!
Tennünk kell valamit.
A fény.
Igen.
- Ellian! - Megsérültél?
- Azt hittük, elveszítünk. - Ellian, nagyon sajnáljuk.
Bánat és gond, minket ködbe rántott
Ki figyelt rád ?
Csak rólunk szólt. Szemünk mást nem látott
Nem figyelt rád
Nem mondtuk el
Bocsáss meg !
Hogy bármi is lesz, ez egy család
Óv és szeret. Nézz ránk !
Igazad volt, Ellian.
Jobbnak kellett volna lennünk.
Nem figyeltünk rá, hogy félsz
Nem figyeltünk rá, mi bánt
Fel se fogtuk mennyi terhet Felnőtt gondot raktunk rád
Első helyen, lásd, nekünk te állsz
Nem mondtuk el, nem tudom mért
Tudnod kell, hogy óvunk, míg csak élünk
E három mindig egy
Míg csillag gyúl e szív szeret
És óvón, védőn dédelget
Te vagy a legjobb, amit létrehoztunk.
És mindig is így volt.
Ne haragudj, hogy nem ezt éreztettük veled.
Én vágytam rá kitartón Legyen minden úgy, mint rég
Az élet néha más utat bíz rád
Egy ajtót be kell zárnod Ezer másik nyílhat még
Nincs miért félj !
Bátorság !
Már én sem nézek hátra De a múltat őrzöm én
Bár sorsszerű a változás, még fáj
A helyzet új és furcsa De a fő, hogy van remény
A szívünk egy
Nem kérdés
Családunk
Szerencsés
Oly jó érzés
Ez úgy van pont
Mint rég
Anya!
Kicsikém!
Apa!
Ellian, édesem!
EGY ÉVVEL KÉSŐBB…
Szóval tényleg minden más lett itt.
Bevallom, azért voltak kétségeim.
De azt kell mondanom,
a szüleim keményen dolgoztak rajta, így már egész jó az életünk.
Pár dolog változott.
Először is, anya most abban a házban lakik,
apa pedig abban.
És egyikben sem én takarítom a szobámat.
Folyton velem foglalkoznak, ami kedves tőlük.
Jaj, ne!
- Ellian hercegnő! - Nazara!
Tudom, megígértem, hogy nem használom a jelzőfényt,
de a király és a királynő hívat.
Tessék?
Fontos ügyben.
Boldog szülinapot!
Menj csak be, drágám!
- Meglepi! - Boldog szülinapot!
- Csak egy szerény buli. - Igen. Egészen szerény.
Add át az ajándékot, Kis Joe!
Lábhoz!
Hercegnő, hódolatom!
Archimedes! Ne!
Gratulálok, hercegnő!
Finci, fiam, hoztam neked valamit.
Nagyon jól áll, Finci!
- Üdv, Ellian hercegnő! - Orákulumok!
El kell mondanunk, büszkék vagyunk rád.
De ha bárki más szörnnyé változik a családodban,
Kérlek, ne…
késlekedj, hanem hívj minket!
Vigyázat, jövünk!
Boldog szülinapot, kicsim!
Anya! Apa!
Tudjuk, hogy tavaly nem repülhettél annyit, amennyit akartál.
Ezért azt szeretnénk, hogy idén már elegánsan repülhess.
Ez a legmenőbb nyereg, amit valaha láttam!
Skacok, próbáljuk ki gyorsan!
- Ellian, kilencre gyere haza! - Apa, szülinapom van.
Rendben.
Akkor tízre.
Szólok, ha már hazaért.
Gyere, nézz szét !
- A medál! - Jó helyen jársz
Vadiúj káoszt és életet látsz
Hármas egység
Rólam is szól
Nem élünk együtt, de működik jól
Bárkit szívesen látunk
Titkunk nincs, nem is kell
Semmi kétség, lesz olyan még Amikor szörnyeket látok
Nincs ijedtség, ragyog az ég
Legyen a múlt az az átok
Szabadon száll, repül a szárny
Tudva, hogy számíthat rátok
Mert mellettem álltok
Két jó szülőt látok
Most már
ELLIAN ÉS A MÁGIKUS KÖTELÉK
A feliratot fordította: Kuhn Barbara