TROLLBUNDET
Ja!
-Woohoo! -Ja!
Whuu!
-Whu-hu-huu! -Hiyaah!
Haah!
Hei, Ellian! Vent da!
Det er prinsesse Ellian! Åpne opp porten!
-Åh, kom igjen'a! Ikke blusset -Igjen?! Du kom nettopp ut jo!
Ja, unnskyld. Plikten kaller.
En prinsesses glamorøse liv.
Går bra. Vi ser deg i kveld til bursdagen din. Festen i fjor var episk!
Ja, i år blir det bare familie. Bare sånn, supervanlig. Veldig smått.
Seriøst? Det er'kke likt deg.
Altså, jeg er femten nå. En ordentlig tenåring. Så…
jeg vil være mer med mine foreldre.
Greit, hvis du vil henge no senere er vi nede på markedet.
-Ha det, Elli! -Kom'a, vi drar.
Flink jente.
Prinsesse Ellian! Jeg vet at jeg lovte å ikke bruke blusset i dag, men mons-…
Minister Nazara!
-Ehehe… -Huh?
Åh! Deres høyhet. Kongen og dronningen har bedt om en audiens.
En sånn «audiens»-audiens?
En sånn stor en.
Å henge på markedet med vennene mine? Det er det jeg burde gjøre. Men kan jeg det?
Prinsesse!
Nei.
Kom da, Flink. Da er det på'n igjen.
Her er mitt hjem, sånn står det til.
-Åh? -Mine foreldre har gjort som de
vil. Når ikke fram, får bare pes.
Hva enn jeg sier, får jeg snerr og fres!
Ja, woho! Er prinsesse er`kke så elegant. For et par ting tramper omkring!
Mine foreldre er monstre, sånn helt ekte monstre, d`er sant!
Å-å-ååh!
Denne hemmeligheten går ut over garderoben min!
-Unnskyld, Minister Bolinar! Pappa! Mamma! -Åh, nei! Vær så snill! Ah ahh!
Åh, hvis noen fikk vite…
Slem konge! Slem dronning!
Ta det med ro, jeg fikser det!
Å-hå-hååh.
Sånn ja, her borte!
Flink dronning!
Uaah!
Helt til i fjor var alt normalt. Plutselig kom det! Et mørke totalt!
Så sa det "pang"! Alt bare snur:
De kom tilbake forvandlet i bur! Når det gjelder den kuren, er den ikke hos oss.
Ja d`har vært rart, må være smart Når man
skal takle to monstre, to rampete monstre som sloss!
Og du tror kanskje dine er sprø, dumme og stress! Overdramatiske, flaue og pes!
Stae som få, står altfor nær!
De to her er`kke til å tro,
No`n ganger tror jeg faktisk de er knapt klar over at j`er her!
Hun er så snill!
Bra hun er sta!
For hun må takle, ja du vet jo hva.
Får aldri ros!
Kun overtramp!
Selv om hun smiler så er det en kamp.
Mens hun er flink og moden, går de voksne berserk!
Skaffer dem for.
Hun gjemmer spor.
-Etter no`n monsterforeldre! -Etter no`n monsterforeldre! Å
dekke for monstre – er herk!
Å dekke for monstre – er herk!
Så derfor er det my`å få gjort. Tiden den flyr.
Møter i fleng for vi bygger på spreng!
-Jeg stiller opp, går ikke lei. -Juhuu!
-Whuu! -Og ja, det hender jeg vil dra, men noen
må jo gjør` det som trengs og noen blir alltid meg!
Er du ferdig med leksene?
Jeg gjør det etterpå. Du ødelegger livet mitt!
Hadde vært fint Å kun en dag ha to foreldre som vil sjefe og snoke.
Strenge det går. Litt teite? Ja, d`er greit. Men mine får jeg ikke,
de bare unngår blikket.
Det er`kke lett, det er fælt! Uansett, her er mitt liv!
Har jobbet og slitt. Under en skygge vi ikke blir kvitt.
Kan ikke tro at det går an, Men jeg håndterer det meste jeg kan.
Jeg må fortsett`å håpe til en løsning er klar.
Må huske på selv om de nå ligner så veldig på monstre- Raser og flyr, snarsinte dyr.
Har vært uheldig med
monstre-
Inni et ste` følger de med, er ikke egentlig monstre-
De er jo-ikke monstre!
Jeg vet d'ikke er monstre!
Men de er no'n monstre i dag!
-Åpne opp døren! -Æh!
Åh nei.
-Det er general Cardona! Igjen! -Jeg skal treffe kongen og
-dronningen! Åpne opp døren! -Hegh?
-Mamma! Pappa! Hysj. -Vi kan ikke holde henne unna for alltid.
Jeg vet det, men tenk på hva hun gjør hvis hun finner det ut. - Hun er ikke
-akkurat den beherskede typen. -Slipp oss inn!
-Åpne opp døren! -Hva skal vi si til hon denne gangen? Vi
har brukt opp alle mulige unnskyldninger… Statsbesøk… Arbeidskonflikt… Handelsmøte.
Åh, eh, tillat meg. Tross alt er jeg kommunikasjonsminister.
En ordsmed kan du kalle meg.
Koloskopier.
Mesterlig.
Jeg kommer tilbake i morgen. Og tro meg - da skal jeg møte kongen og dronningen.
-Solstråle, vi kan ikke fortsette sånn. -Jeg vet det.
Det har gått et år og vi har fortsatt ikke funnet ut hvordan--
Hvordan vi bryter forbannelsen. Jeg vet det!
Hva skal vi gjøre?
Åh nei, hva nå?
Eh p-presenterer, den kongelige postmester!
Jeg kommer med en oppdatering om din beskjed… til Oraklene for sol og måne.
-Åh! Har de svart? -Som du vet bor oraklene i Den mørke
skogen av evig mørke, det mest utilgivende sted. Derfor sendte jeg åtte av mine
beste fugler for å trygge leveringen av din beskjed.
-Flott! Fikk de den? -I det de ankom skogen spiste syv av de
åtte fuglene forheksede forsteningsbær og ble umiddelbart forvandlet til stein.
Vi ærer dem…
Hm. Men den andre…
Simon… Millie… Cedric… Cedric den andre… Hannigan… Ambros… og Lille Dorrit. Borte,
men blir ikke glemt.
Så tragisk, men da er det fortsatt igjen en fugl. Og jeg håper det er denne karen
som holder en bitteliten rull i nebbet… Åh!
Korrekt. Min modigste fugl, Gamle Joe… har vendt tilbake med ditt svar.
Forsaket all frykt for Den mørke skogen av evig mørke…
Og hele tiden… begrenset han inntaket av for.
Heksede bær til. den mindre, saktevirkende… varianten.
Ååh-åh… Eh, han var en god fugl.
Han var som en sønn for meg.
Tilsett vann.
Hæ? Hei, hvor-hvor er beskjeden? Hvor ble den av? Flink, din lille tyv.
Stappet du den i munnen igjen?
Vær hilset, prinsesse Ellian av Lumbria. Vi er Oraklene… av sol og måne.
-Måne…måne…måne. -Deres uheldige situasjon interesserer
oss, men for å rette opp problemet må vi undersøke den nærmere selv.
-Selv…selv…selv. -Flink, de kommer hit.
Derfor,
forvent at vi ankommer til ditt rike aftenen
i den tredje måne på den tredje dagen i den tredje måned.
Måner…måner…måner.
-Ikke måner. Må-ned. -Åh. Måned.
Tredje måne på den tredje dagen i den tredje måned? Det er bursdagen min!
Det er i kveld!
Åh, gratulerer med dagen, prinsesse.
Ble vi ikke enige om å holde hele greia mystisk og littegrann skummel?
Åh, jo, det gjorde vi. Unnskyld, unnskyld. Unnskyld.
Uansett… vi er der veldig snart. Forbered dere på vår ankomst.
Åh! Ja! Ikke mer monstre. Slutt på hemmeligheter.
Kun normale foreldre og et normalt liv. Jeg må si det til Bolinar og Nazara.
De kommer til å elske dette.
Jeg avskyr dette. Se de mørke sirklene. Hva har det blitt av oss?
Jeg har lært meg 17 språk. Jeg skrev vårt rikes grunnlov.
Jeg er en enestående nasjonalskatt! Og dette må jeg tilbringe morgenen med:
designe en monster-eks-krement-skuffe. Vi trenger en ekte leder.
Det er jo ikke sånn at dette riket kan styre seg selv!
Eh… omforlatelse ministre,
men det bugner av bursdagsgaver og mottakshallen er noenlunde…
Skadet?
Fullstendig kollapset.
Legg dem her inne.
Det skal bli.
Nazara, vi kan ikke holde dette hemmelig stort lenger.
Åh. Oppsan.
Hva kommer folket til å gjøre når de finner det ut?
-Åh! -Det vil jeg helst ikke tenke på.
-Kongen og dronningen var så høyt elsket. -Ja da, høyt elsket. Å-åå-åh.
Men det er jo sånn… at det er noen her som er enda høyere elsket.
Hvem? Meg? Åh, du smigrer.
Nei, ikke deg, ditt store mannebarn, prinsessen,
er du klar over hvor mange år hun fyller i dag?
Jeg har ikke den fjerneste anelse. Takk du.
Hun blir femten. Dette kan løse alt for oss.
Hva er det du snakker om?
Du vet jo vår status quo kan ikkje leves med! Halve slottet er blitt revet ned!
Det er kaos overalt.
En gang hadde vi sjarm, stil og eleganse her!
- Når er alt blitt rot og mer besvær! -Vi kan ikke leve slik!
Kan du se for deg et vakkert, ryddig slott igjen?
-Gå med silke og bli flott igjen! -Som vi gjorde den gang da.
Bare tenk deg at vi gjester et stort hoff igjen.
Drikke vin i dyre stoff igjen.
-Vel, ka hvis eg sa vi kan? -Ha! Da vil jeg ikke tro deg!
-Det kan! -Åh, nei!
Det skal! Nå er sjansen vår til å endre de kår og da må vi ta grep!
Vi må ta steg! Steget i riktig retning. Perfeksjonistens redning!
Steg etter steg til våre problemer trer av!
Og steg for steg må vi ta veien vid`re, kan ikke lenger tvile.
-Snart kan vi slappe av! -Men vent! Hva er det du foreslår?
Heldigvis blir vår prinsesse myndig nå i kveld. Som betyr at vi slår til i kveld.
En ny dronning skal tre frem.
-D'er bra. -Og når hun har fått
kontroll og vi kan roe ned…
Kan vi gjenopprette godene? Og vi skåler for vårt hjem!
En god plan!
En briljant plan.
Helt rett! Du er så glup. Med stil! – Kan vi lede til sist et velmenende kupp! Med
første steg! Steget i riktig retning!
Og med list! Kan vi lede til sist et velmenende kupp! Med første steg!
Kall det for god forretning! – Gi makten til henne blir bra! Med steg for
-steg. -Steg et-ter steg.
Gi makten til henne blir bra! -Med steg for steg! Litt etter litt selvfølg`lig
Ingen vil syns d`er sørg`lig Nå kan vi slappe av!
Med steg for steg! Litt etter litt selvfølg`lig Ingen vil syns d`er sørg`lig
Nå kan vi slappe av!
-Steg en – gjemmer monstrene fort. -Steg to: Sier de har gått bort.
-Steg tre: Sorgen blir ganske kort… -Den elskede datter trer frem!
Så steg!
Med en krone så fin. Jenta tar plassen
Og steg!
-Med en kjole av lin! -Og steg!
-Jenta tar plassen sin! -Jenta tar plassen
sin! Så enkelt! Så lett!
Prinsessen har vett! Kaller det en vinn-vinn!
-Ministre! -Prinsesse!
-Jeg har svaret! -Det har vi også!
-Vi skal bryte forbannelsen! -Du skal bli dronning! Hæ? Hva?
Du skal bli dronning! Hva? Hvordan?
Hæ, hva? Oraklene har endelig svart på brevene. De skal oppheve forbannelsen.
-Åh, det hadde vært helt fantastisk. -Ja, så klart. Men… hvis de feiler,
trenger riket å få på plass en regent!
En dronning.
-Men. hva med foreldrene mine? -Vi sender dem på landet,
hvor de kan løpe fritt omkring.
Og du kan besøke dem når enn du måtte ønske.
Ja vel. Vi sier det. men bare hvis vi prøver Oraklene først.
Ja, så klart, men etter…
-Det etter er`kke viktig! -Forvandlingen blir brutt!
Hvis ikke?
-Den blir det. -Men uansett
Likevel
-Du tar kronen til slutt? -Du tar kronen til slutt? Nå tar vi…
Ja! Nå tar vi steg! Steg, steg, steg, steg, steg!
Ikke no` mere gjetning! Steg etter steg! Bekymringene faller fra med steg for steg!
Steg, steg, steg, steg, steg! Steg etter steg! Bekymringene faller fra! Med steg
for steg!
-Etter det kan vi feire! -Etter vår kroning seirer!
Etter vår kroning seirer!
Da kan vi slappe av!
-Da skal vi slappe av! Endelig slappe av! -Endelig slappe av!
Gratulerer, prinsesse Ellian! Gratulerer med-.
Gratulerer, prinsesse Ellian! Gratulerer med da'n.
-Gratulerer med dagen, prinsesse. -Hurra for deg, solstråle.
Tusen takk skal dere ha for den nydelige --
Denne veien, Deres majestet. Her borte! Her borte!
Mamma! Pappa! Hvis ønsket mitt blir oppfylt - så
har vi alle noe å feire i kveld.
-Ja. skål for det. Bolinar? -Eh, unnskyld meg, eh, jeg skal bare.
Kongelig plikter å se til. Eh, en til meg, er du snill.
-Ok, Deres Majestet, fokuser. -Åh! Se på dere to. pynta
-og alt til bursdagen min. -Der ja.
Veldig bra. Æh! Bare tygg i vei, sir.
-Hei! Pappa! Sett ham ned. -Eh… Takk, prinsesse.
Ok, du liker ikke kronen. , heh. Jeg skjønner,
men kronen er litt viktig og verdifull, så, eh… nei, hvor ble den av?
Flink!
Kom tilbake.
Nei, eh, nei! Åh, skitne, lilla rotte. Åh, kaken min.
Den kler deg syns jeg.
Ærlig talt, prinsesse,
jeg forstår ikke hvordan du kan
omgi deg med det skadedyret.
Ah!
Åh, åh! Det er dem. De er kommet. Vær kul.
La meg presentere arkitektene av det kjente og ukjente univers,
de mektigste og mest fortryllende vesener gjennom all tid…
Oraklene for sol og mååååååne.
Aaah.
Vær hilset, innbyggere av Lumbria!
Lumbria! Lumbria! Lumbria!
Utmerket service, Lauritz. Jeg gir deg fem stjerner.
Ååh!
Fem stjerner? Hva, er du helt gal?
Det luktet jo som om noen hadde kokt kål der inne.
Å, jeg likte det. Jeg syns det ble litt hjemmekoselig.
Eminente Orakler, på vegne av riket Lumbria, takker jeg dere for deres nærvær.
-Du må være prinsesse Ellian. -Åh, det er meg, heh. Hun som har tiaraen.
Bursdagsjenta. Fortryllende å møte deg, jeg er Luno.
Og jeg er Soleil.
Dette her virker veldig lovende!
La meg nå se her, i ditt brev beskrev du noen problemer
med foreldrene dine? Du syns de er, eh, eh… hva kalte hun dem, Soleil?
Monstre.
Ja! Monstre. Og hva får deg til å tenke foreldrene dine er monstre.
Hehe, vel hmm.
Ohåhå, det vakke småtterier!
-Foreldrene hennes er monstre. -Ja, nettopp, det er derfor jeg trenger
deres hje-el… pappa. Pappa! Nei-nei-nei-nei, de er gjestene
våre. Åh, hei, mamma, hold opp.
Åh! Jeg trodde det var en metafor. Jeg trodde du bare ville være dramatisk.
Hvorfor skulle jeg være det?
Fordi du er en tenåring.
Åh! Eh, eh… Hvem vil ha leke? Ja, hent!
Vent, vent, konge…
Unnskyld for det der. De er… litt mye.
Prinsesse,
noe sier meg at foreldrene dine har ferdes i Den mørke skogen av evig mørke.
Så mørk at de navnga den dobbelt.
Ja, de har vært der. Men…Hvordan visste du det?
Fordi det er kun der slik magi eksisterer.
Og ikke skyt budbringeren,
men hvis de ikke forvandles tilbake snart forblir de monstre for alltid.
Hva? Nei, vær så snill gjør noe.
Så klart, så klart,
vi reiste ikke hele denne veien inni en frosk for ingenting. Gi meg tryllestaven.
Åh, ehm, jeg har ikke staven.
Hva er det du sier? Hvor er staven?
Jeg byttet den med… en oppgradering.
Hva? Hvorfor gjorde du det?
Vi snakket jo om det. Vi har snakket om det, heh.
Hva snakker du om? Du sa aldri noe til meg… Dette er helt ny informasjon du gir
-meg… -Å, jo, det gjorde jeg… Åh,
jeg sa det så mange ganger.
Dette er en fob.
Det er som en universalstav. Så… istedenfor mange forskjellige staver,
har vi én fob som gjør altting!
Hva var galt med de seks stavene vi allerede hadde?
De rotet til hele stuebordet. Bare gi en kommando og trykk på en knapp.
Gi en kommando?
Bare, du må… du må, du må bare… trykk på- trykk der - og snakk. Ok. Du-du-du… du må
bare… åh, gi den til meg.
På. På. På! På fob! På! Jeg trykker jo dagslyset ut av den, men det kommer jo…
det kommer jo ingenting ut. Nei, nei nei. Jeg gjør det. Eh, eh… ah! Spill!
Å, eh, Husj! Husj! Husj!
Du vil ha hemm`ligheten Så trolldommen blir brutt?
Bli kvitt monsterproblemet Og få en lykk`lig slutt?
-Kom lytt til oss de vise. -Kom nærmere, kom
frem. Dette her vil redde…
Dette her vil redde…
Mamma!
Åh, nei. Få ham vekk fra meg! Åh! Uff! Nei! Hjelp! Æh! Æh-æh-æh!
-Nei, nei, pappa! Stopp! -Vi setter aldri en fot i dette
slottet igjen! Lauritz! Hjelp!
Vent! Vær så snill! Kom tilbake… Nei. Nei. Nei! Ikke dra!
Hva har dere gjort? Det var vår eneste sjanse til å oppheve forbannelsen.
Ellian… Solstråle? Jeg er så lei for det.
Gjør alt sammen klart. Jeg skal bli dronning.
Mamma?
Pappa?
Mamma?
Unnskyld at jeg ble så sint på dere… Dere visste ikke hva dere gjorde. Uansett,
det er fortsatt bursdagen min.
Her. Jeg, eh, tok med kake.
Jeg bare savner dere så mye.
Mamma?
Ensom klang. Tomme ganger.
Er det alt vi har igjen?
Husker godt alt jeg savner nå.
Jeg lar det ikke svinne hen.
Lek og prat, hoffbanketter,
Fulle fat, turer hånd i hånd.
Alltid varme og omsorg her
Var som et magisk skjær For vi var alltid nær
Men ingen er der
Jeg ønsker meg tilbake til vårt liv som det var før!
Med dere hos meg i vår trygge havn!
Og minnene de spraker, alt vi gjorde med humør. Hvert et smil, deres favn.
Jeg slipper aldri taket på vårt liv som det var før, For vi tre,
vi kan være sammen
der
Jeg vil bare tilbake dit jeg alltid kunne spør Finne svar,
nå er jeg klar For det som en gang
var
Deres ord gjor` meg fryktløs! År for år ble jeg sterk og klar!
Vokste opp og i hjertet mitt er visdommen fra da bevart!
Alt dere lot meg lære og planene vi la.
Hver vinter varm ved peisen og hver vakre sommerdag!
Og stjerneskudd vi så på, alle ønskene vi sa
Alt det der må bestå-- kan vi dra dit det er nå?
Jeg ønsker meg tilbake til vårt liv som det var før! For vi tre,
vi kan være sammen der Jeg kjenner livet skake uten alt det som var før!
Hvilken vei skal jeg gå? Jeg vil dit! Fins det råd?
Gi meg svar På det som en gang
var
Åh, nei.
Nei. jeg låste ikke dørene!
-Åh nei… -Monstre!
Ååh.
Monstre? I riket vårt?
Hvor kom de fra?
Jeg aner ikke. Send ut bataljonen!
Mamma! Pappa! Stopp!
Denne veien.
Nei! Nei!
Dere stenger av torget! Følg meg!
Skjold klare.
-Deres høyhet! Bli her. -Hva er det dere gjør?
Nei! Stopp! Ikke gjør det! Hør på meg! Mamma! Pappa! Dere forstår ikke!
Dette er foreldrene mine. Dette er kongen og dronningen deres.
Prinsesse! Nei!
General Cardona, de ble forhekset og forvandlet for et år siden.
Du skulle ha fortalt meg det.
Stopp! Vær så snill!
Hent nettet!
Kom igjen, kom igjen!
-Prinsesse! -Er du skadet?
Det går bra.
-Majestetene? -Er det kongen og dronningen?
Kanskje de var det en gang… men ikke nå lenger.
-Dette er mørk magi, sier jeg. -Hvordan kunne det skje?
Den gjorde kongen og dronningen om til monstre. Den kan forvandle oss også!
Eh, vent litt. Vent litt. Eh --
Hva skal vi gjøre?
Vi må dra herfra.
Men jeg kan ikke forlate hjemmet mitt! Hvor skal vi dra?
-Hør etter, vi-vi har en plan! -Men hvem bestemmer nå?
Ja!
-Prinsessen overtar tronen. -Prinsessen?
-Jeg liker prinsessen. -Ja, men hva med monstrene?
Monstre? Vent, nei. Nei. Nei. Nei, dere – dere forstår ikke!
Når prinsesse Ellian har inntatt tronen, vil monstrene bli sendt til
-verdens ytterste grense. -Ja!
Hva? D-d-det har jeg ikke gått med på.
-General, dette har vi ikke diskutert! -For prinsessens og rikets sikkerhet må
det bli sånn. Så frykt ikke. Dere ser aldri monstrene igjen… Vi skal ta grep.
Monstrene blir satt i bur. Ved daggry vil de være borte.
Flink, vi er nødt til å gjøre noe. Vi må få dem ut herfra. Hm? Flink,
hva er det du har?
Gi meg… Jeg mener det. Gi meg.
Hvorfor driver alle og spiser alle de viktige tingene? Åh!
Hm?
Jeg kan ikke finne den. Jeg kan ikke finne den noe sted.
Oraklene.
Ro ned, ro ned. Prøv å huske hvor du var sist.
-Hallo? -God idé. Eh…vi tok en frosk…
-Hallo?! -Åh! Hvem der? Ikke si at du
inviterte moren din igjen? Hø?
Nei, det er meg, prinsesse Ellian. Jeg har den magiske foben deres.
-Ser du, jeg sa jo jeg ikke mistet den. -Hør da, alt har gått helt galt her.
Vær så snill, dere må komme tilbake.
Åh, nei. Vi går aldri i nærheten av det der gærne stedet noen gang igjen.
Luno. Hun er i vansker.
Hva hvis jeg kommer til skogen? Hjelper dere meg da?
-Åh, du er en ganske masete prinsesse. -Åh… så klart vi skal det. Ikke sant?
Ja, greit, men lykke til med å finne en frosk på denne tiden.
Bruk foben, prinsesse. Den bringer deg rett hjem til oss i Den mørke skogen av
evig mørke.
Ordren er gitt. Frakt monstrene ut.
Tusen takk begge to.
-Soldater! Senk våpnene. -Prinsesse?
Jeg sa senk dem.
Hva i…?
-Eeh? -Jeg må visst være mer
spesifikk…eh…bring oss til Oraklene.
Aah!
-Ah! Whoa. -Hva er det som skjer?
Hei!
Jeg håpet egentlig på en «pling og du er fremme» type greie.
-Hei, vent på oss! -De kommer seg unna!
Vi trenger noe! Eh… en kjerre… en vogn. Eh… noe!
Æh!
Åh?
De stjeler prinsessen!
Fort dere! Fort dere!
Stopp monstrene! Soldater, følg meg!
Uææh! …
Prinsesse!
Flink! Her. Sink dem.
Raskere nå!
Uååh!
Aah!
Heei!
Whoa! Agh! Hei!
Lukk porten!
Åh, nei!
Flink! Hold porten åpen!
Whoa!
Whoa.
Åh, nei!
Hei! Sett i gang!
Whoa! Dekk! Sitt! Ha dere vekk…
Prinsesse! Vi prøver å redde deg!
Nei takk! Jeg trenger ikke å reddes!
Hun hører ikke etter!
Fordi hun er en tenåring, så få henne tilbake!
Hø? Flink?
Åh nei! Unnskyld, Bolinar!
Vel! Skulle bare mangle etter alt du har utsatt meg for.
Bolinar?
Som din trofaste veileder, din aktede mentor, bønnfaller jeg deg…
Hva er dette hårete… ? Og den hårete…? Neeeei!
Håh, men… hvis jeg er i denne kroppen, hvem er da i min kropp?
Åh, nei! Nei, nei, nei, nei, nei! Ellian! Du må hjelpe meg! Jeg er en lilla rotte!
Det er ikke på toppen av lista mi!
Åh, hva skal jeg gjøre nå?
-Få oss ut herfra. -Æh!
Whoa!
Mamma? Pappa? Gikk det bra?
Ikke med meg, takk for omtanken!
Vi klarte det. Vi kom oss ut.
Vel hurra for oss. Men samtidig er kroppen min etterlatt hjemme.
-Nei, nei, nei! Ikke spis meg opp! -Ta det med ro, Bolinar.
Oraklene fikser alt sammen.
Vel, huh, hvordan skal vi finne dem da? Vent, stopp. Hva er det? Det er oregano.
Et hint av basilikum. Et delikat dryss av rosmarin.
Åh! Det er pasta fazool!
Kom igjen'a. hvem skulle lissom lage pasta midt ute i Den mørke skogen? Hvem? Hvem?
Hva tenker du? Skal vi slå til og ha hvitløksbrød?
Ja, vi ble spist av et monster, så jeg syns vi fortjener det.
Yay, for jeg satte det i ovnen for 20 minutter siden.
Åh, du altså!
Åh! Besøk!
Åh! Endelig er du her… Ågh! Hun tok med seg monstrene.
Det var jo vi som sa hun skulle komme. Hun kunne jo ikke bare
hyre en monsterpasser. Prinsesse, du fant fram.
Så vidt, men her er vi.
Og. så. lei for den «mamma spiste
dere»-situasjonen.
Det skal ikke skje igjen, ikke sant mamma?
Så… her er foben. Sett i gang.
Sett i gang?
Forvandlingen.
Åh, nei. beklager, heh. Foben skulle bare få deg hit. Den kan ikke forvandle
-dem tilbake. -Hva?
-Men dere kan, ikke sant? -Jeg er redd det ikke er
en ferdighet vi behersker.
Men dere forvandler meg tilbake?
Nei-nei. Du har et kroppsbytte.
Du trenger den andre halvdelen din for å få gjort noe som helst.
Kjenner dere NOEN som kan hjelpe foreldrene mine? Som en magiker? Eller
trollmann? Eller en fe?
En fe? Tror du vi alle kjenner hverandre? Som at vi er en del av en slags
magisk mafia?
-Åh, unnskyld. Jeg mente ikke å være -- -Jo, men når du nevner det… er det jo de
to feene vi pleier å spille canasta med. De er ikke så veldig magiske da. Hmh.
-De er ikke veldig gode i kort heller… -Men de prøver.
Så dere sier at det ikke er noen som kan oppheve forbannelsen?
Vi sa ikke det.
Men hvem da?
-Dem. -Dem.
Dem? Er dere koko banankake? Se på dem.
Ja, det kommer ikke til å skje. så si hva jeg kan gjøre så gjør jeg det for dem.
Det er nok ikke sånn dette fungerer. Det er bare de som kan bryte forbannelsen.
Hvordan?
Sammen… får de reise ut på et oppløftende oppdrag gjennom Den mørke skogen av evig
-mørke. -Men så er det ikke noen sti.
Men det er lys som leder dem.
Mmm… noen ganger. De er veldig lunefulle.
-Dere tuller med oss, hva? -Dere oppdager veier gjennom fjellene.
-Mellom masser av ustødige klipper. -Kryss nye bekker…
-Hah! Mer som dødelige stryk. -Gli utover ørkener.
Ai, varmen. Og det er ikke tørr varme. Og så har de…
Prinsesse! Vent, vi fikk ikke fullføre!
Hvis det dere sier er sant, får jeg aldri foreldrene mine tilbake.
Det er – det er håpløst.
Flott.
Åh, stakkars liten
Prinsesse, det er aldri håpløst.
-Har et mørke slukt… -Og du er lei…
-…deg opp… -Kan en dråpe lys gi håp
Og vise vei!
-Og så, hvis du kan fange gnisten -Med hjelp kan den…
-…så stor! -…vokse igjen og gro.
For et lite frø kan bli med tid en gnist!
Sånn finner du lys der mørket gjør deg trist!
Og snart får du se lyset glimre!
Mørket skal få se deg nå stå imot! Plutselig pang! Trer du ut for for fot!
-Finn lyset ditt! -Plutselig pang! Trer du ut fot for fot!
-Finn lyset ditt! -Ha det i sikte!
Finn lyset ditt!
Følg etter blidt!
Hold fast i det! Følg det med hell, Vink så farvel Til dette mørket likevel! Grip
-lyset ditt og snart skal du få se! -Følg det med hell, Vink så farvel Til
dette mørket likevel! Grip lyset ditt og snart skal du få se!
Er det en metafor?
Metafor, schmetafor! Det dere trenger er en ekte dråpe med Strålende lys.
Han har nok rett, prinsesse.
Foreldrene dine er monstre fordi de har mistet lyset sitt.
Det må erstattes, pronto! Har et lys blitt slu-kket ut slår mørket til!
Til man har mistet seg selv og har blitt vill!
Så gå! Mens du kan se det skimre!
Med kun en gnist står det til sist i brann En dråpe lys vil gjøre ild av vann
La lyset fritt, det du er gitt, skinne sterkt i deg!
-En dråpe lys vil gjøre ild av vann -La lyset fritt, fort, se ditt snitt,
tenne en ild! Viser deg vei Stråler med deg Mot en ny dag strekker det
-seg Lyset vil gi deg din indre magi -Viser deg vei Stråler med deg Mot en ny
dag strekker det seg Lyset vil gi deg din indre magi
Ser du det? Høyt på toppen av det siste fjellet,
er det en sjø av lys. For at de skal finne tilbake til seg selv
må foreldrene dine ut i den sjøen.
Men vær på vakt mot mørket.
Det næres av mørke følelser – det vokser seg større og større til du er fortapt.
Men det går helt fint. Jeg har ikke noen mørke følelser.
Alle har mørke følelser. Det er hvordan du håndterer dem som teller.
Skjønner.
Mamma? Pappa? Følg meg!
Finn lyset ditt! Du holder tritt! Ta skritt for skritt!
Jeg er klar! Så dette er svaret! La oss dra, det her skal vi klare! Helt uten
kart, nå skal vi ta fatt Så livet blir sånn som før! Se der framme, veien den
gløder! Kom igjen, vi ser hvor den fører! Følger lykten, legg fra oss frykten. Se nå
skal lykken vår snu! Hvis man lar lyset fritt slippe ut! Man lar lyset fritt
skinne ut! Lar lyset fritt slippe ut!
Tro meg det snur! Legg fra deg frykten, nå skal lykken snu! Hvis man lar lyset
fritt slippe ut! Man lar lyset fritt skinne ut! Lar lyset fritt slippe ut!
-Hvitløksbrød! -Hvitløksbrød!
Hvorfor er du så lystig egentlig?
Bolinar, alt vi må gjøre er å få foreldrene mine til lyssjøen. Du hørte hva
de sa.
Åh, jeg hørte dem ja. De sa også, «vær på vakt for mørket.» Og ikke bare det… det
tiltrekkes av mørke følelser. Åh, det kommer definitivt etter meg først.
Se, der er det neste lyset! Men jeg tror det er den eneste veien over.
Ah! Æh!
Det fant oss allerede. Snille, spar meg, store mørke! Jeg er liten og meningsløs!
Ro ned, Bolinar, vi reiser med to svære monstre.
Hva enn mørket er bør det være mer redd for oss enn vi for det.
Åh, ja, de er våre store, modige beskyttere.
Mamma, pappa, vi drar. Kom da.
-Soldater. -Ja!
Fort! Alle sammen ned dit.
Hysj! Slutt å knurre. Men, hvor er Bolinar?
Hjelp! Hjelp! Her nede! Det er meg! Bolinar! Jeg vet det ikke ser ut som meg,
-men det er meg! -Stå i ro.
Jeg er med prinsessen! Hun er her! Hjelp! Det er her…
-Bolinar! -Bolinar, hold opp.
Finner de oss før foreldrene mine er tilbake, blir de bannlyst. Det vet du.
De er ikke dine foreldre. De er ikke kongen og dronningen.
Prinsesse, Lumbria trenger en god monark.
Ja,
og den beste måten å gi Lumbria en god monark på er ved å forvandle kongen
og dronningen tilbake. Vent litt… hvor er kongen og dronningen?
Mamma? Pappa?
Vent! Vent på meg.
Huh?
Oi.
Ekko… Ekko…!
Dere, se her.
La…la…la…la…
Ok, pappa. Prøv du.
Den var fin, pappa.
-La…la…la… -Rrr…rrr…rrr…
Rrr…rrr…rrr…
-Rrr…rrr…rrr… -Rrr…rrr…rrr…
Mamma, så fin. Din tur, Bolinar. Si noe.
Kunne ønske jeg var død.
Ah! Hysj. Hysj. Hysj, ikke flere sinte lyder. Kun… fine ting.
De er bare dyr. De skjønner ikke hva du sier.
De er foreldrene mine og de forstår hva jeg sier.
Nei!
Nei! Dere må være stille!
Hold opp!
Mamma! Pappa! Dere gjør det bare verre!
De kan ikke forstå deg, prinsesse. Dine foreldre er ikke der lenger.
Ikke si det.
Nei! Du tar feil. De er der inne. De må være det.
Vent!
Hold opp!
Prinsesse!
Hvorfor krangler de hele tiden? Hvorfor kan jeg ikke stoppe dem?
Det er mørket. Det kommer etter meg.
Nei, det kommer ikke etter meg, det… det kommer etter deg, prinsesse!
Jeg trodde du sa du ikke hadde mørke følelser.
Jeg trodde ikke jeg hadde det.
Vi må ut! Kom deg vekk fra det!
Hjelp!
Whoa! Whoa!
-J…J…Jente! Jente! -J…J…Jente! Jente!
Mamma! Pappa! Dere kan snakke.
-Jeg ikke kan. -Jeg ikke kan.
Men, pappa, du gjorde det igjen. Du sa, «Jeg ikke kan.»
Hva er, «jeg»? Hva er «kan»? Hva er «ikke»? Hei, jeg sier ting, men jeg
skjønner ikke hva de betyr når de kommer ut av munnen!
Hva er, «jeg»? Hva er «kan»? Hva er «ikke»? Hei, jeg sier ting, men jeg
skjønner ikke hva de betyr når de kommer ut av munnen!
Det gjør du! Hva med deg, mamma?
-Jente. -Jente.
Ja! Ja, jeg er en jente. Deres jente.
Jente, høre meg snakke nå. Jeg liker å høre min egen stemme.
Du er pappaen min, ja.
-Jente. -Jente.
Ja, kan du ikke huske noe som helst annet om meg?
-Kakejente. -Kakejente.
Joda, jeg tok med kake til dere.
-Du har kake? -Du har kake?
-Liker kake. -Liker kake.
-Vent. Nei. Hør da… -Ha kake nå? Kake. Kake.
Hallo. Hvis du har kake, vil jeg fryktelig gjerne ha et stykke.
Det er ikke noe kake.
Det spiller jo ingen rolle. Dere snakker! Det må jo være så mye dere vil si til meg.
-Jeg må slippe ut vann fra inni meg selv. -Jeg må slippe ut vann fra inni meg selv.
Ja, de er langt ifra sine tidligere selv.
Er det så vanskelig å se det positive iblant?
Jeg? Jeg er den mest positive personen jeg kjenner.
Æh!
Se, heh. Det neste lyset er der fremme.
Hei! Vannet er ute av meg nå.
-Gratulerer. -Ok, dere. Vi må begynne å
bevege oss i retning av det lyset.
Hei, hold opp… Nei, du hold opp… Nei, du hold opp.
Hei, slutt med det der. Begge to.
Skjønte dere ikke hva som skjedde nå nettopp?
Å krangle i skogen gjør at fæle ting skjer.
Så fra nå av er det ikke mer krangling. Ok?
-Ok. -Ok.
Flott. Hold dere med meg og følg på.
Vent! Vent på meg! Vent på meg! Vent, vent!
-Er vi framme snart? -Er vi framme snart?
Vi har akkurat begynt.
-Oi! Jeg ser himmeldotter! -Hva?
-Åh, ehe. Det er skyer. -Jeg liker mitt ord bedre.
Det gjør jeg og.
-Hva er? -Hva er?
Det er en stein.
Sssstein. Pene. Liker steiner. Åh! Stor stein. Blank stein.
Bitte-bitte-bitte-liten stein.
Sssstein. Pene. Liker steiner. Åh! Stor stein. Blank stein.
Bitte-bitte-bitte-liten stein.
-Åh! Fuglestein. -Åh! Fuglestein.
Mamma! Ikke spis de bærene.
-Nydelig. Hva er det? -Nydelig. Hva er det?
Sommerfugler.
-Sommerfugler? Hah! Hva med vinterfugler? -Sommerfugler? Hah! Hva med vinterfugler?
Var det en pappavits du kom med der?
Woohoo!
Ah, ah.
Pappa! Vent da! Åh, Bolinar, dette er fantastisk.
Foreldrene mine kommer tilbake til meg.
Åh, prinsesse, de er fortsatt beist som kan
sette sammen et par ord. De vet ikke hvem du er.
De vet ikke hvem jeg er.
Meg! Deres briljante rådgiver.
Jo, de vet. Vent og se. De kommer til å huske meg. Og deg.
De gjør ikke det. For alt de vet er navnet mitt Kong Særetær!
-Kong Særetær. -Kong Særetær.
-Kong Særetær. Kong Sære -- Kong Særetær. -Kong Særetær. Kong Sære -- Kong Særetær.
Hvorfor gikk jeg for Kong Særetær?
-Kong Særetær sliten? -Kong Særetær sliten?
-Kong Særetær har det fint. -Kong Særetær har det fint.
-Slutt å si det. -Kong Særetær er sur.
Kong Særetær er sur.
Kong Særetær er alltid sur.
Jeg er ikke sur.
Kom igjen'a, Bolinar, opp med humøret. Lyset. Vi klarte det. Vi kom fram! Åh!
Søte søvn, endelig.
Nei, Bolinar, vi kan ikke hvile. Vi må komme oss til det neste lyset.
Det tar sikkert bare et sekund.
Og… vi drar av gårde til neste lys!
Eh… lyset!
Vis meg lyset.
Eh, skru på lyset.
Lys for fire erru grei!
Kan jeg få noe lys her eller?
-Hm. -Hm.
Hvor er det?
Hva med navnet mitt? Husker dere navnet mitt?
-Mmm… -Mmm…
-Jeg gjør det! -Jeg gjør det!
-Er det Kakejente? -Er det Kakejente?
Nei, pappa, det er… ikke kakejente.
Hvor er det lyset?
-Jeg ser et lys. -Jeg ser et lys.
Gjør du? Hvor? Hvor er det? Det er stjerner, mamma.
-Mmm. Pene. -Mmm. Pene.
Ja, det er de, ikke sant?
Vi pleide å kikke på dem sammen.
Husker du stjernene og hver gang du sa: Elsker deg så,
ja helt til stjernene blir kald`og grå.
-Jeg kan huske netter! -Jeg kan huske netter!
Ja.
-Jeg kan huske hvisking! -Jeg kan huske hvisking!
Jeg og!
Pakket inn i varme og ser lysglimt leke små!
Jeg husker ikke det! Men noen ganger dukker bilder opp igjen, Ser dem seile
bort igjen. Jeg vil forstå! Er det å huske ting?
Fortsett!
Jeg kan huske latter! Jeg kan huske varmt smil!
Trygg under de lysglimt, Skinner sterkt og passer på!
Når de danser rundt igjen! Som om jeg er der igjen! Jeg ser dem gå!
Jeg kan huske glede, fyller meg med stolthet, Som alle de lysglimt Titter
-vennlig på oss nå! -Ja! Du kan huske! Kjenn på den
følelsen og så… Ikke gi slipp!
Jeg husker ikke no` Ber mine øya "prøv og ikke glem igjen". De blir bare våt`igjen,
-vet ikke råd! -Prøv! Se om du kan
Du kan få det til snart nå! Snart nå!
Huske. Det går bra, her prøv!
Jeg husker stjernene og oss, Alt vi hadde før! Og hei,
snart vil nok dere og – snart nå!
-Ellian? -Ellian?
Du husket navnet mitt!
Mamma.
De stoppet her.
De ble visst over natten.
Åh, jeg er så redd for henne, general.
Vi er nødt til å få noen resultater og det fort! Hva er den lyden?
Bolinar. Hva er det du spiser nå?
Noe så ekkelt.
Vent litt…
Det er et spor… av nøtter. Bolinar fant sporet deres.
Fantastisk, minister.
Speidere,
jeg vil ha et grundig
overblikk over området.
Hvordan tjener du mer enn meg?
-Ellian… Ellian. Jeg liker navnet, Ellian. -Ellian… Ellian. Jeg liker navnet, Ellian.
Ok, dere kan navnet mitt. Flott! Så hør nå:
dere er foreldrene mine og jeg er deres datter.
Dere er foreldrene mine og jeg er deres dapper.
Åh, nei. Jeg er deres datter. Se, der er det.
-Men, hvem sin dapper er jeg? -Men, hvem sin dapper er jeg?
Ingens.
-Åh… -Åh…
Det går bra fordi du er er min pappa.
-Og du er min dapper! -Og du er min dapper!
Ja, akkurat!
-Og lilla rotte er min dapper! -Og lilla rotte er min dapper!
Nei, lilla rotte er ikke din dapper. Også er han ikke egentlig en lilla rotte.
Din rotte!
Hm?
-Nå ble jeg forvirret. -Nå ble jeg forvirret.
Du smuler etter oss! Du legger igjen et spor!
Gjør jeg ikke.
Du kommer til å lede soldatene rett til oss.
Tror du faktisk det?
Ok: ikke flere planer, ikke flere smuler. Vi skal komme oss til det lyset.
Det eneste jeg lurer på er: kan jeg stole på at du går selv eller må jeg få mamma
-til å bære deg i munnen? -Nei!
-Jeg velger munn. -Jeg velger munn.
Stol på meg. Jeg er en lagspiller.
Ja, men på hvilket lag?
Hva… hva er det som skjer?
Vi synker.
Jeg ser at vi synker. Hvorfor synker vi?
Hvordan skal jeg vite det? Bare redd meg.
Jeg har sand der det ikke burde være sand.
-Derfor liker jeg steiner. -Derfor liker jeg steiner.
Fort! Pappa! Finn deg en stein.
Ok, her er greia: for å krysse dette uten å drukne, må vi holde oss i lyset.
Nei, for mange himmeldotter. Det er for farlig. Vi går den veien. På hardt, trygt
grønt land.
Nei, for mange himmeldotter. Det er for farlig. Vi går den veien. På hardt, trygt
grønt land.
Mamma, det er veldig langt.
Nei, vi må gå rett. Raskere den veien. Ikke sant, Ellian?
Jada, raskere om vi vil dø. Si det, Ellian.
Vi dør ikke hvis vi skynder oss. Ellian, kom nå.
Pappa, alle må bli enige om en plan.
-Hmh. Vi ble det. Min. -Hmh. Vi ble det. Min.
-Pappa, kan du slutte? -Ellian enig med monsterdame?
Ellian enig med monsterdame?
-Jeg sa ikke det. -Er du ikke enig med meg?
Er du ikke enig med meg?
Jeg sa ikke det heller.
-Hah! Ellian, enig med meg! -Hah! Ellian, enig med meg!
-Pappa! -Hvorfor er Ellian enig med monstermann?
Hvorfor er Ellian enig med monstermann?
-Hæ, hva? -Ellian liker monstermann mer enn mamma?
Ellian liker monstermann mer enn mamma?
-Ja! -Ja!
-Nei! Jeg vil ikke stå i midten! -Det er mørket! Det kommer!
Åh, nei!
Åh! Åh, de fant oss!
Det er rustningen min… og kroppen min! Det er min kropp i min rustning!
Vi må dra!
Men-men kroppen min!
-Hvorfor har du alltid rett? -Hvorfor har du alltid rett?
-Hvorfor hører du aldri etter? -Hvorfor hører du aldri etter?
Ta det senere!
Rykk ut!
-Ellian, si at hun tar feil. -Ellian, si at hun tar feil.
-Nei, Ellian, si at han tar feil. -Nei, Ellian, si at han tar feil.
Mamma! Pappa! Ikke gjør dette!
Stopp! Retrett til trygg grunn.
Vi hadde vært på andre siden, hvis vi hadde tatt min vei.
-Nei, hvis vi hadde gått min vei! -Nei, hvis vi hadde gått min vei!
-Dette er din vei! -Dette er din vei!
Hvorfor ender det alltid med dette?
-Ellian, si at jeg har rett. -Ellian, si at jeg har rett.
-Ellian hadde vært tryggere på min vei. -Ellian hadde vært tryggere på min vei.
-Nei, Ellian er tryggere med meg. -Ah!
-Ikke tving meg til å velge mellom dere. -Nei, du! Nei du!
-Ellian. er tryggere med meg. -Ellian. er tryggere med meg.
-Nei, Ellian er tryggere med- -Pappa! Pappa! Kan du få oss over dit?
-Huh?. -Huh?.
-Ja. Jeg kan gjøre det. -Ja. Jeg kan gjøre det.
Æh! Ah.
Venstre, venstre!
-A-ah! -A-ah!
Aah!
Åh, nei! Mamma, kan du bære meg bort dit?
-Det skal bli. -Det skal bli.
Nei! Aah! Nei
Heeh?
Vi må komme oss dit uten å bli sett. Hvordan gjør vi det?
-Ta henne. Jeg holder dem unna. -Ta henne. Jeg holder dem unna.
Nei, hun er tryggere med deg. Jeg har en idé.
Hva… hvor ble de av nå?
Ingen her, general.
Let på andre siden. De kan ikke ha kommet langt.
Åh, nydelig. Og der drar kroppen min. Rir av sted med hæren.
Hva hvis Oraklene tok feil? Eller sjøen ikke funker?
Hva hvis vi forblir som dette for alltid? Åh, dette kan ikke bli verre. Kroppen min…
min nydelige kropp.
Bolinar, sutrer du fortsatt?
Ja.
Kom da, prøv å holde følge. Alle sammen må nå Lyssjøen… Vent… Mamma? Pappa?
Åh, nei. Vi har gått oss bort.
Æh!
Æh håh!
Prinsesse, beskytt meg.
Hæ? Aww, de er flinker! Kanskje de kan hjelpe oss.
Med hva? Å få rabies?
Ehm…unnskyld meg. Vi har gått oss bort.
Kan dere hjelpe meg å finne foreldrene mine? De er på en
måte noen store monstre. Nei! Nei, de er snille monstre.
Åh, åh, dette er ikke bra.
Ikke si at det er min grav.
Hva tror du de sier?
Hu! Det er elementær diplomati… del et måltid, vis tillit,
og til gjengjeld hjelper de oss!
Flott! Så… hiv innpå!
-Meg? Hvorfor meg? -Fordi du er en flink.
Jeg er ikke en flink! Er en mann med god smak og av høy ætt.
Med kompleks og raffinert… palett. Sant, jeg har eksperimentert iblant,
Men det der må jeg nekte komplett!
Det er motbyd`lig! Ja, helt motbyd`lig!
Blir aldri nyd`lig med sprelletær! Ikke på nippet, kan jeg få slippe!
Men hvis jeg må… Så her!
Det kan bli bra det her! Det kan bli bra det her!
Er`kke så galt, dog radikalt,
at jeg nå har blitt det her! Se at jeg tør, selv klissete gørr,
er litt som snørr, men jeg får det ned…
Kan jeg smake dill? Og hint av sjokoladesufflé? Det er okay det her!
Nesten gourmet det her! Jeg tror jeg ser, her er det mer, jeg skal få det til det
her. Fått meg en flokk, er litt av et sjokk, men svelger jeg nok er`n ikke så
fæl! Kan det hende at jeg faktisk har tæl?
Hei, vent!
Bolinar, husk å spørre dem om veien!
Det skal jeg, prinsesse! Etter hvert…
Jeg forventet ei gleden og ilden. Det er ikke så galt her for det! Ja,
jeg blir sikkert bitt av basillen og jeg tror… jeg kan leve… med det!
Det kan jo hende at jeg kan kjenne jeg liker denne livssituasjon.
Kall det usmak`lig, er ikke. saklig! Men alt i alt: kanon!
Jeg blir vant til det her! Mer enn vant til det her! Hva med en snål,
hjertelig skål for all provianten her! Snart kan jeg si, tross mang en fobi,
jeg slipper fri, jeg har en ny giv! Jeg kan kanskje bli vant til mitt nye liv!
Bolinar! Hva har det gått av deg?
Kan bare si d'er nesten glamorøst!
Hvordan har jeg levd livet larveløst?
Med mos og slim og mugg og hår! D`er nytt javisst, men hei, hva så?
Jeg kan få til det her! Gjør hva jeg vil, jeg, her! Jeg rister løs, helt seriøs min
søte svans til det her! Og hvis en mann så sær som jeg er kan være i stand til å bli
så glad! Kanskje endring så stor kan være bra! og hvem som helst kan bli vant til
-no` nytt, så si ja! -Åh! Aaah!
Mamma! Pappa!
Jeg liker den nye Bolinar.
Åh, tusen takk.
Åh!
Oi.
Hei!
Mamma, hva er det du- Åh-ok, ok! Sett meg ned.
Åh. Åh, er dere tøffe, hæ? Prøv dere, vis meg hva dere kan.
-Hmm? -Hmm?
-Hun liker kake. -Hun liker kake.
-Ja! -Hm.
-Datter. -Datter.
-Ellian er min datter. -Ellian er min datter.
-Vår datter. -Vår datter.
Mamma. Pappa. Er dere tilbake?
-Åh, Ellian! -Åh, Ellian!
-Du er datteren vår! -Du er datteren vår!
Åh! Dere er tilbake! Jeg har savnet dere.
-Åh, lille jenta mi. -Åh, lille jenta mi.
-Ellian, min kjære. … -Ellian, min kjære. …
Ellian, du hadde rett. De var der inne hele tiden.
Majesteter, prinsessen ga aldri opp håpet.
-Så fantastisk du er. -Så fantastisk du er.
Lyssjøen! Der er den. Kom da!
Ja! Wohooo!
Vi klarte det.
Vi klarte det!
Kom uti da! Lyset er deilig.
-Eh? -Eh?
-Du klarer aldri legge noe fra deg. -Du klarer aldri legge noe fra deg.
-Nei, det er deg. -Nei, det er deg.
-Du lar aldri noen bli ferdig! -Du lar aldri noen bli ferdig!
Holdt jeg pusten og ventet på at du kom til poenget, hadde jeg strøket med!
Også begynner du igjen, nok en uenighet som blir til en fornærmelse.
Greit, det er min feil. Det er aldri ikke min feil. Dette er så typisk deg!
-Åh… Ah. -Åh… Ah.
-Så…Det var sånn det skjedde. -Så…Det var sånn det skjedde.
-Alt det her er våres feil. -Alt det her er våres feil.
-Sinnet… vi lot det fortære oss. -Sinnet… vi lot det fortære oss.
Håh. Hva er de gjør?
Vi sluttet å bringe fram det beste i hverandre.
Hei! Hva er det dere venter på? Kom uti!
Hva?
Ellian, du husker hvor mye vi pleide å krangle, ikke sant?
Alle familier krangler.
-Ikke på den måten. -Ikke på den måten.
-Det er grunnen til at vi blei monstre. -Det er grunnen til at vi blei monstre.
Bare gå uti lyset. Det fikser alt sammen.
-Vi kan ikke. -Vi kan ikke.
Hva mener du «dere kan ikke»? Vil dere ikke bli mennesker igjen?
-Så klart vi vil være mennesker. -Så klart vi vil være mennesker.
-Vi vil bare ikke bli som vi var da igjen. -Vi vil bare ikke bli som vi var da igjen.
Nå skjønner jeg ikke helt…
-Ellian…vi kan ikke være sammen - lenger. -Ellian…vi kan ikke være sammen - lenger.
Vi kan ikke gå tilbake til sånn det var før.
Ellian, bare gi oss et øyeblikk. Moren din og jeg trenger å bli enige om hva vi
skal gjøre.
Ellian, bare gi oss et øyeblikk. Moren din og jeg trenger å bli enige om hva vi
skal gjøre.
Kanskje vi kan klare å jobbe sammen, dele ansvaret?
Hva dere skal gjøre?
-Ellian! -Ellian!
Mh, Ah! Ah!
-Ellian! -Ellian!
Dere gir opp, ferdig, farvel? Men hva med meg?
-Ellian, vær så snill. -Ellian, vær så snill.
Og dere sier - dere vi'kke prøve engang -- Men hva med meg?
Og etter alt jeg sto på, håp jeg bar på, alt jeg så, gikk ikke lei!
Men hva med meg!?
-Ellian! Du er nødt til å -- -Ellian! Du er nødt til å --
Nei! ikke no' mer!
Jeg har vokst opp helt for meg selv! Hva sa jeg da?
Hvis jeg var trøtt, redd og alene, hvem så meg da?
-Jeg gjorde alt for dere, og med glede. -Jeg tok kjærlighetens vei!
-Så hva så med meg?! -Ellian!
Ellian!
Ensomheten ble min venn. holdt ut fordi jeg var nødt. Hjemmet revet ned av rot,
forklaringsknot og krangling støtt? Jeg var full av skyld og stress,
forventningspress og tvil og skam og frykt! Jeg`har gjort min del. Jeg ga og
-ga! Så grei, så god Så snill, så bra! -Ellian!
Blir alt i orden med en klem? Nei! For et sjokk!
På med et smil, tilgi og glem?
A-a, jeg har fått nok! Dere ser bort ifra meg!
Tok dere ikke av meg!
Nei! Det handler kun om deg! Og deg!
Aldri om meg! Men tenk litt på meg! Tenk litt på meg!
Snakk med oss da!
A-aah!
-Ellian! -Ellian! Vi elsker deg!
Ord! Jeg tror ikke på dere!
Hvis dere kan slutte å elske hverandre, kan dere slutte å elske meg.
-Hun tror ikke at vi elsker henne. -Hun tror ikke at vi elsker henne.
-Åh, nei. -Åh, nei.
-Ellian! -Ellian!
Vi har dem!
Rykk ut! Rykk ut!
Gå, gå, gå!
Tropp! Ikke la dem unnslippe!
-Hold rekkene! -Ro deg ned ditt beist!
Før beistene dit ingen kan høre fra dem igjen.
Hvor er prinsessen?
Bolinar! Led troppen og let i dalen. Vi drar tilbake og sjekker åkrene.
Åh, nei!
Huh?
Flinker! Angrip!
Æh!
-Prinsesse Ellian! -Ellian!
-Ellian!
Kanskje de har funnet prinsessen!
Argh!
Aaagh!
-Hva foregår? -Vi har blitt over-flinket!
Flink, min venn. Kongen og dronningen trenger hjelp.
Han slipper monstrene løs! Stopp ham!
Stopp! Nazara! General! Det er oss! Deres konge og dronning!
-Deres… Deres majesteter. -Dronning Ellsmere.
Jeg er så glad dere er tilbake, men vi vet ikke hvor prinsessen er.
-Ellian er i den stormen. -Ellian er i den stormen.
-Vi må redde ho. -Vi må redde ho.
-Vi må redde datteren vår! -Vi må redde datteren vår!
Vi er med, deres majestet!
Rykk ut!
Visste du at de var der inne hele tiden? Hvorfor sa du ikke noe til meg?
Han hadde gått tom for ord, min kjære.
-Ellian! -Ellian!
Vi kan ikke gå tilbake til sånn det var før…
Vi kan ikke gå tilbake til sånn det var før… Vi kan ikke gå tilbake til sånn det
var… Vi kan ikke gå tilbake til sånn det var før.
Vi kan ikke gå tilbake til sånn det var før… Vi kan ikke gå tilbake til sånn det
var… Vi kan ikke gå tilbake til sånn det var før.
-Ellian! -Ellian!
Vi mister ungen vår! Vi er nødt til å gjøre noe!
-Lyset. -Lyset.
-Ja. -Ja.
-Aah! -Aah!
-Ellian! -Ellian!
-Er alt i orden? Vi trodde vi mistet deg. -Er alt i orden? Vi trodde vi mistet deg.
-Ellian, vi er så lei oss. -Ellian, vi er så lei oss.
Vi har visst trodd dette handlet om oss, ikke om deg.
Vi grodde fast, tenkte bare på oss, ikke på deg.
-Vi skulle skjønt… -Vi skulle skjønt…
-Du har rett… -Du har rett…
-Vi har bare sett vår egen vei! -Vi har bare sett vår egen vei!
-Tenkte ikke på deg. -Tenkte ikke på deg.
-Du hadde rett, Ellian. -Du hadde rett, Ellian.
-Vi skulle ha vært bedre. -Vi skulle ha vært bedre.
-Vi har ikke gjort deg trygg! -Vi har ikke gjort deg trygg!
-Det som aldri skulle skje! -Det som aldri skulle skje!
Vi har ikke sett at du var under mye stress og strev!
Vi har helt klart glemt å si ifra, du kommer først uansett hva!
Vi har glemt. å si at du er elsket uendelig og dypt, Til fjell blir støv og
sjøer små Og stjernene blir kald`og grå!
Vi har glemt. å si at du er elsket uendelig og dypt, Til fjell blir støv og
sjøer små Og stjernene blir kald`og grå!
Det som er best med oss er deg, og sånn har det alltid vært.
Vi beklager at vi fikk deg til å tro at det ikke var sånn.
Jeg ønsket meg tilbake til vårt liv som det var før,
Men livet blir en reise vi skal ta. Jeg mister ikke minnet,
men nå lukker vi en dør. Finn ditt lys! Det går bra!
Får ikke gå tilbake, med alt det vi har erfart.
Vi tre skal sammen finne ut av det. D`er ting vi må forsake og først blir det
kanskje rart. Men kjærlighet det har vi!
-Uten klør! -Uten klør!
-For all tid! -For all tid!
-Ja! Det vil bli Vil bli som det var før! -Vil bli som det var før!
-… Åh! -… Åh!
Mamma!
-Åååh! -Åååh!
-Skjønne pia mi! -Skjønne pia mi!
Pappa!
-Ellian! Min kjære! -Ellian! Min kjære!
Ett år senere…
Så, nå er det mye som er forandret her og ja da, jeg var skeptisk.
Men - foreldrene mine - har jobbet hardt og livet har faktisk vært ganske bra!
Et par endringer:
for det første bor mamma nå i det huset der og pappa bor i det huset,
og jeg rydder ikke på rommet i noen av dem. De maser om det hele tiden,
som egentlig er ganske greit… Åh, nei!
Prinsesse Ellian!
Nazara!
Jeg vet jeg lovet å ikke bruke blusset i dag,
men kongen og dronningen har bedt om en audiens…
Hva?
En… sånn stor en.
Gratulerer med dagen!
Gå inn nå, solstråle.
Overraskelse!
Gratulerer med dagen!
Bare noe superavslappa.
Ja, og åpenbart supersmått.
Gi henne gaven, Lille Joe.
Whoa! Sitt!
Prinsesse! En gledens dag! Arkimedes! Nei!
Gratulasjoner, prinsesse!
Flinki, min venn, jeg har noe til deg.
Eh? Håhå, se på deg, Flink! Heh.
Vær hilset, prinsesse Ellian.
-Orakler! -Vi må bare si; vi er så stolte av deg.
Dersom det er noen flere i ditt liv som blir til monstre, vennligst ikke…
nøl med å kalle på oss.
-Unna vei! Unna vei! -Unna vei! Unna vei!
-Gratulerer med dagen, skatten min. -Gratulerer med dagen, skatten min.
Mamma! Pappa!
Vi vet du ikke fikk flydd så mye som du ønsket deg i fjor og…
-Vi synes at du i år burde fly med stil. -Vi synes at du i år burde fly med stil.
Dette er den kuleste salen jeg har sett. Folkens! Vi drar å tester den nå!
-Ellian! Vær tilbake til ni! -Ellian! Vær tilbake til ni!
Pappa. Det er bursdagen min.
-Greit. Ti. -Greit. Ti.
Jeg gir deg beskjed når hun har kommet hjem.
Her er mitt liv! Monstre til tross, nye normalen den funker for oss!
Foben!
Min mor og far er separert, men vår familie er ikke rasert!
Mindre stress, gøy og ærlig.
Livet er som det skal. Finner min vei, vanlige meg, monstrene har blitt foreldre!
Setter i gang vår nye sang, ikke mer monsterforeldre!
Støttet og kry, klar til å fly, elsket av mine foreldre!
Ja, mine foreldre.
De beste foreldre har jeg!