FÖRTROLLNINGEN
Ja!
Woohoo!
Hallå, Ellian! Vänta!
Det är prinsessan Elian! Öppna porten!
-Kom igen? Nej! Inte blosset! -Igen?! Ellian, du kom precis ut ju!
Ledsen, hörni. Plikten kallar!
Så är det glamourösa prinsesslivet.
Ingen fara. Vi ses ju ikväll på ditt födelsedagskalas.
Förra årets va' galet!
Ja, i år blir det bara med familjen. Ni vet, super-chill. Superlitet.
Jasså? Låter inte som dig.
Jag är femton. Jag är en riktig tonåring nu, så…
jag vill tillbringa mer tid med mina föräldrar.
Aja, om du vill hänga senare, så är vi på marknaden.
-Hej då, Ellian! -Kom igen, vi drar! Wohooo
Duktig tjej.
Prinsessan Ellian! Jag vet att jag lovade att inte använda blosset idag, men
-mons--! -Minister Nazara!
Va? Åh! Ers höghet! Kungen och drottningen begär audiens.
Typ en, ”audiens”-audiens?
Håll i hatten.
Att hänga på marknaden med mina vänner… Det är vad jag borde göra. Men kan jag?
Prinsessan!
Nej.
Kom igen, Flink. Då var'e dags igen.
Välkommen hit Här är min värld
Mamma på hugget Och pappa på tvär
Lider av nåt Det gör dom klart! Går man för nära Då fräser dom snart
Visst – wohoo – jag är kunglig Men mitt liv är misär
Ja, rätt och slätt Objektivt sett För mina päron är monster
Typ riktiga monster – jag svär!
Den här hemligheten förstör min garderob!
-Förlåt, Minister Bolinar! Pappa! Mamma! -Åh nej! Snälla!
Om det här någonsin läcker ut…!
Stygg kung! Stygg drottning! Ingen fara, jag fixar.
Såja, här borta! Duktig drottning!
Bara i fjol Var allting cool
Ner svepte mörkret Och släckte min sol
Helt plötsligt – boom! Nån slags magi Sagotillvaron
Blev till tragedi
Om och hur dom kan botas Vet nog ingen exakt
Det känns så dumt Skrämmande skumt
Att mina päron är monster Omöjliga monster, minst sagt
Du kanske tycker du har det svårt Lever med gnat
Knäppa föräldrar Som suger totalt
Arga som bin, sura som bär
Men min, familj den klår nog din
Jag lider alla helvetets kval
Dom ser knappt att jag är här!
Vilken fin tös
Vilken bravad
Se som hon kämpar Trots, ja, du-vet-vad…
Utan nåt gnäll
Utan protest
Bakom fasaden Där mår hon nog pest
Tvingas vara den mogna Me'ns dom löper amok
Så vi hjälps åt
Döljer vart spår
-Ända sen när dom blev monster -Ända sen när dom blev monster
Vi jobbar för monster—inte klokt.
Dessutom måste ark skrivas på Ordrarna ges
Eviga möten Om skador och fel
-Vinka och le Skriva en lag -Woohoo!
-Woo! -Därtill finns mycket som jag vill
Men någon måste leda trots allt
-Och ”någon” är alltid jag -Prinsessan Ellian.
Är du färdig med dina läxor?
Jag gör det när jag kommer hem. Du förstör mitt liv!
Bara en dag, Bara en tjej
Med två föräldrar som är trista och gamla
Strikta? Kör till. Störiga? Visst, okej!
För allt dom här vill göra Är att äta och förstöra
Och gissa vad? Det är sämst!
Se på mig! Här är mitt liv! I över ett år Under en skugga som ännu består
Allting är kaos, jo`ru minsann Men jag försöker så gott som jag kan!
Klamrar hårt fast i hoppet Svaret kommer till slut
Tro mig jag vet Fast jag kan se Att dom beter sig som monster—
Vilda som djur Till sin natur Härjar och ylar som monster—
Under allt fjäll, finns det en själ Så inte lär dom va monster?
Hur kan dom va monster?
Dom är inga monster
Men nog är dom monster just nu!
Öppna dörren!
Åh nej.
Det är General Cardona! Igen!
-Jag vill träffa kungaparet! Öppna dörren! -… Mamma! Pappa! Tyst.
Vi kan inte stänge ute henne för evigt.
Jag vet, men tänk på vad hon skulle göra om hon fick veta. Hon är inte direkt en
-chill typ. -Släpp in oss! Öppna dörren!
Vad ska vi säga den här gången? Vi har redan använt varje tänkbar ursäkt!
Statsbesök.
Arbetstvister.
Handelsmöten.
Åh, öh, tillåt mig.
Jag är ju trots allt kommunikationsministern.
En mästare på det talade ordet.
-Koloskopier. -… Mästerligt.
Jag kommer tillbaks imorgon. Och imorgon, då ska jag träffa kungaparet!
-Solstråle, det här går inte. -Jag vet.
Det har gått ett år och vi fortfarande inte listat ut hur vi ska--
Hur vi ska bryta förtrollningen – jag vet! Vad ska vi göra?
Åh nej, vad nu'rå?
Hovet välkomnar, den Kungliga Postmästaren!
Jag kommer med en uppdatering, om ert meddelande, till Solen och till Månens
orakel.
-Åh! Har dom svarat? -Nå, som ni vet, bor Oraklen i det
Eviga Mörkrets Evigt Mörka Skog, den mest förrädiska av platser. Därför, skickade
jag åtta av mina bästa fåglar för att garantera en säker
leverans av ert meddelande.
-Toppen! Fick dom det? -Vid inträdet i skogen, förtärde
sju av dom åtta fåglarna Förtrollade Petrifieringsbär och blev omedelbart
förvandlade till sten… Vi hedrar dom…
-Mm. Men den sista…? -Simon… Millie… Cedric… Cedric den Andre…
Hannibal… Ambjörn… Lilla Doris… Borta, men inte bortglömda.
Vad tragiskt, men en fågel klarade sig dock. Och jag hoppas det är den här
krabaten som har en liten skriftrulle i näbben. Åh!
Korrekt! Min modigaste fågel, Gamle John har återvänt med ert svar. Han övergav all
rädsla för det Eviga Mörkrets Evigt Mörka Skog--!
Samtidigt, begränsade han sitt intag, av Förtrollade bär till, den mindre,
långsamverkande varianten.
Oooo-oo-ooh--! Ah…han var en fin pippi.
Han var som en son för mig.
Tillsätt vatten.
Va? Meh, var—var är meddelandet? Var tog det vägen? Flink, din lilla tjuv.
Har du lagt det i kinden igen?
Var hälsad, Prinsessan Ellian av Lumbrien. Vi är Solen och Månens Orakel.
-: Orakel…orakel…orakel… -Er olyckliga situation fascinerar oss,
men för att åtgärda detta problem, måste vi observera det på egen hand.
: Hand…hand…hand…
Flink, dom kommer hit.
Således, räkna med att vi anländer i ert kungarike
på den tredje månens afton, på den tredje månadens tredje dag.
: Dam…dam…dam…
-Inte 'dam'. Dag-eh!. -Åh! Dag…
Tredje månen på den tredje månadens tredje dag? Det är min födelsedag!
Det är ikväll!
Åh, ha den äran, Prinsessan!
Hade vi inte kommit överens om att göra det här mystiskt, och småkusligt?
-Åh, det hade vi. Förlåt. Förlåt. Förlåt. -Hursomhelst… vi är där inom
kort! Bered er på vår ankomst!
Ja! Inga fler monster. Inga fler hemligheter! Bara normala föräldrar och
ett normalt liv. Jag måste berätta för Bolinar och Nazara! Dom kommer älska det
-här! -Jag hatar det här. Titta på påsarna
under mina ögon! Vad har jag blivit?
Jag talar 17 olika språk. Jag skrev vårt kungarikes grundlagar.
Jag är rena rama nationalskatten! Och detta tvingas jag viga morgonen åt:
att utforma en monster-klutt-skopa. Vi behöver en riktig ledare!
Det här kungariket kan inte hålla sig självt samman.
Öh…ursäkta så mycket, ministrarna, men födelsedagspresenterna hopar sig,
-och bankettsalen är något… -Skadad?
Inte där längre.
Bär in dom hit.
Det ska bli.
Nazara, vi kan inte hålla det
här hemligt länge till.
Hoppsan.
Vad kommer folk göra när dom får veta?
Jag törs inte gissa. Kungen och drottningen var så älskade.
Så älskade.
Med det sagt, det finns nån här som är ännu mer älskad.
Vem? Jag? Åh, det var gulligt.
Nej, inte du, din stora manspojke. Prinsessan!
Inser du hur gammal hon kommer att bli?
Jag har inte den blekaste. Tackar.
Hon fyller femton. Det här kan lösa allting.
Vad pratar du om för nåt?
Hör nu på Vår status quo Den är beklämmande
Slottets skick är Kort sagt skrämmande Vi går under baskemig!
Minns en tid av charm och stil och grace och elegans
stön
Nu är hela varda'n ur balans
Det är inte alls okej! Visst vill även du få
pli på vårat hov igen?
-Bära kåpor utan hål igen! -Som i svunna, gröna da`r
Bara tänk dig att få göra lite fint igen
Äta ost och dricka vin igen!
-Tja, lösningen är uppenbar -Ha! Det kommer aldrig hända.
-Det kan! -Ack nej!
Jovisst! Nu har vi en chans, ödet bjuder till dans, bli en opportunist!
Vi tar ett steg. Ett steg mot perfektionen.
Följer vi direktionen Steg efter steg Så kommer allt ordna sig snart
Ja,
steg för steg Om vi blott tågar framåt Utan att blicka bakåt Då kommer allt bli
bra
Men vänta! Vad är det du föreslår?
Lyckligtvis blir vår prinsessa myndig äntligen Alla bitar är på plats,
min vän För vår hemliga kampanj
-Bra där! -Och när väl palatset
återställts i sinom tid…
Kan vi fylla varje skafferi!
-Och sen skåla i champagne! -Och sen skåla i champagne!
Jag gillar't!
Äsch, du älskar't!
-Minsann, allt klarnar upp! -Med stil!
Och med flit!
Våran koreografi för en välmenad kupp! Vi tar ett steg
Följer en annan riktning
Kalla det en ”besiktning”!
Steg efter steg
Så lyder vår listiga plan!
, Steg för steg Om vi vill klättra uppåt Vad är ett ringa lagbrott? Nu ska allting
bli bra!
, Steg för steg Om vi vill klättra uppåt Vad är ett ringa lagbrott? Nu ska allting
bli bra!
-Steg ett: mor & far får eskort -Steg två: Plötsligt har dom gått bort!
-Steg tre: när vart öga är torrt -Då kan lilla dottern ta plats
Ett steg!
Kronprinsessan blir krönt!
Ett steg!
-Iklädd nåt fabulöst! -Ett steg!
-Och problemet blir löst! -Och problemet blir
löst! Så enkelt! Så lätt!
Och allt blir komplett! -Var beredd å ta sats!
-Ministrar! -Prinsessan!
-Jag har fått ett svar! -Även vi!
-Vi ska bryta förtrollningen! -Vår drottning ska ni bli!
Vår drottning ska ni bli!
-Va? Hur då? -Vänta, va? Oraklen har äntligen
besvarat mina brev! Dom tänker bryta förtrollningen.
-Nåväl, det låter ju underbart. -Jo, såklart. Men…om dom inte kan det, så
behöver ert kungarike en riktig regent.
En drottning.
-Men, mina föräldrar då? -Vi skickar ut dom på landet, där
dom kan springa och leva lyckligt.
Och ni kan besöka dom när ni än vill.
Kör till. Jag accepterar. Men bara om vi testar oraklen först.
Ja, s-självklart, men efter--
-Tänk ”efter” sen, ministern -Förtrollningen bryts nu!
Ifall--?
-Det kan gå! -Fast därefter…
: Ändå…
-Blir ni krönt, eller hur? -: Blir ni krönt, eller hur?
Ja!
-Vi tar ett steg! -Vi tar ett steg!
-Steg, steg, steg, steg, steg! -Steg, steg, steg, steg, steg!
Steg, steg, steg, steg, steg! Steg efter steg Går vi mot en ljus morgondag!
Och steg för steg
Finner vi snart en koppling Steg efter steg Går vi mot en ljus morgondag! Och
steg för steg
-Nu när jag fått uppbackning! -Efter ni blivit drottning
Efter ni blivit drottning
Då kommer allt bli bra!
Äntligen blir allt bra!
Ha den äran, Prinsessan Ellian! Ha den äran till er!
-Grattis på födelsedagen. -Ja, gratulerar, Solstråle.
Tack så hemskt mycket för den här underbara--
Kom hit, ers majestät! Här borta! Här borta!
Mamma! Pappa! Om min önskan slår in, kommer vi alla ha nåt att fira ikväll.
Duktig ponke!
-Ja. Skål för det…Bollinar? -Öh, ursäkta, öh, ursäkta mig. Kungliga
plikter kallar. Öh, en till mig, tack.
-Titta, ers majestät, fokus. -Åh! Spana in er va? Klär ni
-Såja! Mycket bra. Tugga på, ers nåd. -Hörru! Pappa! Sätt ner honom.
Upp er för min födelsedag?
-Tack, prinsessan. -… Okej, du diggar inte kronan. Jag
fattar, men kronan är liksom viktig, och dyrbar, så-öh…vänta, vart tog
den vägen? – Flink! Kom tillbaka!
Nej!
Äckliga, lila råtta! Åh, min tårta!
Måste erkänna, den passar.
Ärligt talat prinsessan,
jag begriper mig inte på er omtanke för den där hemska ohyran.
Åh! Åh! Det är dom. Dom är här. Jag är cool.
Hovet välkomnar, det kända och okända universumets,
enda arkitekter, dom mest kraftfulla och förtrollade
varelserna genom tiderna – Solen och Månens Orakel!
Var hälsade, medborgare i Lumbrien!
Lumbrien! Lumbrien! Lumbrien!
Förstklassig service, Lawrence. Jag ger dig fem stjärnor!
Åh.
Fem stjärnor? Men är du från vettet? Det stank varm kåldolme därinne!
Oh, jag gillade det. Tyckte det gav en hemtrevlig touch.
Gloriösa Orakel, å Kungariket Lumbriens vägnar, tackar jag er för er
närvaro.
Ni måste vara Prinsessan Ellian.
Stämmer! Hon den där med tiaran.
Födelsedagsflickan, förtrollande att råkas. Jag är Luno.
Och jag är Solig.
Jag tycker det här känns lovande.
Jaha, då ska vi se, i ert brev skrev ni att ni haft lite bekymmer med era
föräldrar? Ni tror att dom är, öh…öh…vad var det hon kallade dom Solig?
Monster
Just, monster. Och vad får er att tro att
-era föräldrar är monster? -Tja…
Oj, wow! Ni skojade inte.
-Hennes föräldrar är monster. -Ja. Jag vet, det är därför jag behöver er
hjä-ä-lll—pappa. Pappa! Nej nej nej nej. Dom är våra gäster. Åh,
hörru, mamma, du också!
Åh! Jag tänkte att det var en metafor. Jag trodde bara ni var lite dramatisk.
Varför trodde du det?
För att ni är en tonåring.
Åh! Öh, öh…vem vill ha pipis? – Ja, apport!
Vänta, vänta, ers nåd!
Ledsen för det där. Dom kan vara, lite ”mycket".
Prinsessan,
något säger mig att era föräldrar har vistats
i det Eviga Mörkrets Evigt Mörka Skog. Så mörk, att det krävs tautologi.
Ja, jo, det har dom. Men hur visste ni det?
För att det är den enda platsen där magi som denna existerar.
Och skjut nu inte budbäraren, men om inte förvandlingen upphävs snart,
förblir dom monster för alltid.
Va? Nej, men-men snälla gör någonting!
Såklart, såklart,
vi reste inte långväga i en grodas mun förgäves. Ge mig trollspöet!
Oj, öhm, jag har inte trollspöet.
Skämtar du med mig? Var är spöet?
Jag bytte in det, mot en uppgradering.
Va? Varför gjorde du det?
Vi har pratat om det här. Vi har pratat om det här.
Vad är det du babblar om? Du har aldrig sagt det till mig.
-Jo, det har jag… -Det är helt ny
information jag får höra här.
Äschh, jag har sagt det så många gånger.
Det här är en Fob.
Det är ett slags universalspö. Jo, istället för att behöva
en massa olika spön, så har vi nu en ”Fob” som gör allting.
Vad var det för fel på dom sex spöna vi redan hade?
Dom tog ju upp hela soffbordet.
Ge bara en befallning och tryck på en knapp.
Ge en befallning?
Ja, du måste bara—du måste—du måste—tryck på—tryck för att prata. Okej.
Du—du—du måste—åh, ge hit den bara.
På. På! Aktivera Fob! Jag trycker ju för glatta livet här, men det kommer inte ut
nåt. Nej, nej, nej! Jag klarar det. Äh! Ah! Spela!
Schas! Schas! Bort!
Så ni vill alltså veta Just vilken sorts magi
Som löser bestproblemet Med säker garanti?
-Kom bara lite närmre…! -Ja, lyssna nu och lär…
-Botemedlet kommer…! -Botemedlet kommer…!
Mamma!
-Åh, nej, håll den borta från mig! -Det här är varför vi aldrig går ut!
-Nej, nej, pappa! Stopp! -Hjälp!
Vi sätter aldrig en fot i det här slottet igen!
Lawrence! Hjälp!
Vänta! Snälla! Kom tillbaka. Nej, nej, nej! Gå inte!
Vad har ni gjort? Dom var vår enda chans att
bryta förtrollningen.
Ellian…
Solstråle?
Jag beklagar.
Börja förbereda. Inför min kröning.
Mamma?
Pappa?
Mamma?
Förlåt att jag blev så arg. Ni visste inte vad ni gjorde.
Hur som helst, jag fyller fortfarande år.
Här. Jag, öh, har tårta.
Jag saknar er bara så mycket.
Mamma?
Krossat glas, tomma salar
Är det allt som återstår? Spillror av någon annans liv
Jag minns det som det var igår
Skratt och prat, festmiddagar Ofattbart, hur det kändes då Glada dagar i tusenfalt
Magi fanns överallt Och allting var så varmt
Men det är kallt nu
Hur hittar vi tillbaka Till hur allting var förut? Till något lite mera familjärt
Jag skulle allt försaka För en ynka kort minut Varje stund, var så kär
Tänk om det finns en karta Till hur allting
var förut Och vi fick va tillsammans där just nu?
Då tar jag mig tillbaka Till hur allting var förut Till ett hem,
blir hel igen Men jag vet inte hur
Barn är små, vet så lite Åren går, man blir stark och stor
Jag förstår nu att vad som krävs Är modet som ni hjälpte gro
Dom gåvor som ni gett mig, Dom läxor som jag lärt
När sommar blev till vinter Då fanns ni två alltid där
Dom önskningar vi önskat Under djupblå himmelssfär
Allt vi var, finns det kvar? Finns det nån som har ett svar?
Det finns en väg tillbaka Till hur allting var förut Den enda vägen som jag
tänker gå
Och snart är vi tillbaka I den värld som fanns förut Allt blir bra Eller hur?
Vårat straff Får ett slut
Jag ser klart… Hur allting var förut
Åh, nej.
Nej. Jag låste aldrig dörren!
-Åh nej… -Monster!
Monster? I kungariket?
Vart kom dom ifrån?
Jag vet inte. Samling bataljon!
Mamma! Pappa! Stopp!
Hitåt!
Nej! Nej!
Spärra av torget! Följ mig!
Sköldar redo!
-Ers höghet…? -Vad är det ni gör?
-Stanna här! -Nej! Sluta!
Gör inte såhär! Lyssna på mig! Mamma! Pappa! Ni förstår inte! Det är mina
föräldrar. Det här… är er Kung och Drottning!
… Prinsessan! Nej!
General Cardona, dom blev förvandlade av trolldom
för ett år sedan.
Ni skulle ha berättat.
Sluta! Nej!
Kasta näten!
Prinsessan, är ni oskadd?
Det gick bra.
Dra!
-Majestäterna…? -Är det kungen och drottningen?
En gång i tiden kanske, men inte längre.
-Det här är mörk magi vill jag lova. -Hur kunde det här hända?
Det förvandlade kungaparet till monster. Det kan förvandla oss med!
Öh, vänta. Lugn nu. Öh--
-Vad ska vi ta oss till? -Vi måste ge oss av.
Men jag kan inte lämna mitt hem! Vart ska vi ta vägen?
-Lyssna, vi—vi har en plan! -Men vem bestämmer nu?
Ja?
Prinsessan tar över tronen!
-Jag gillar prinsessan. -Ja! Men dom där monstren då?
-Ja?! -Monstren? Vänta, nej. Nej.
-Nej. Nej, ni—ni förstår inte! -När väl Prinsessan Ellian bestigit tronen
kommer monstren att skickas till andra sidan av världen!
Va? Det har jag aldrig gått med på.
-General, vi har inte diskuterat saken. -För prinsessan och rikets säkerhet så
måste det göras. Frukta icke. Ni kommer aldrig att se monstren igen. Vi vidtar
åtgärder. Monstren ska sättas i burar. Till gryningen är dom borta.
Flink, vi måste göra nånting. Vi måste få ut dom härifrån. Hm? Flink,
vad har du för nåt?
Ge hit. Jag menar det. Ge hit.
Varför käkar alla upp dom viktiga prylarna hela tiden? Stön]… Hm?
Jag kan inte hitta den. Jag kan inte hitta den någonstans!
Oraklen.
Men lugna ner dig. Följ bara dina egna fotspår.
-Hallå? -Bra idé. Öh…vi hoppa' in i en groda.
Hallå?!
Vem där? Har du bjudit hit din mamma igen?
Nej, det är jag. Prinsessan Ellian. Jag har er magiska Fob.
-Ser'u? Sa ju att jag inte tappat den. -Snälla, det är riktigt illa
ställt här. Ni måste komma tillbaka.
Åh nä. Vi tänker inte komma i närheten av det där dårhuset igen.
-Luno! Hon behöver vårt stöd! -Luno! Hon har problem!
Men om jag kommer till er då? Kan ni hjälpa mig då?
Ni var mig en ytterst påstridig prinsessa.
Åh…såklart vi kan det. Inte sant?
Kör till, men lycka till med att hitta en groda såhär sent.
Använd vår Fob, prinsessan. Den kan föra er direkt till vårt hem i det Eviga
Mörkrets Evigt Mörka Skog.
Ordern är given. Flytta ut monstren.
Tack så hemskt mycket.
-Soldater! Lägg ner era vapen! -Prinsessan?
Jag sa: ner med dom.
Vad i--?
… Måste nog vara lite mer specifik… öh…ta oss till Oraklen!
-Nä--! -Vad är det som händer?
Hade verkligen hoppats på lite mer av en ”vips och du är framme”-grej”! Hallå,
vänta på oss!
Dom kommer undan!
Vi behöver nånting! En—en—droska—en vagn—en—nånting!
Dom stjäl vår prinsessa!
Skynda! Skynda!
Stoppa monstren! Soldater, följ mig!
Prinsessan!
Flink! Här. Uppehåll dom.
Huh?
Whoa! Agh! Nej!
Stäng porten!
Åh nej!
Flink! Öppna porten!
Whoooa!
Åh nej! Hallå! Är'u med?!
Whoa! Plats! Sitt! Ur väge—
Prinsessan! Vi försöker rädda er!
Nej tack! Jag behöver inte bli räddad!
Varför lyssnar hon inte?!
För att hon är en tonåring! Ta henne bara!
Åååh!
Flink?
Åh nej! Förlåt, Bolinar!
Jo, det vill jag hoppas, efter vad ni just utsatt mig för.
Bolinar?
Som er lojale rådgivare, er vördade mentor, bönfaller jag er—
Vad är det för hårig sak? Och den håriga saken? Neeeeej!
Vänta, om jag är i den här kroppen, vem är då i min kropp?
Åh nej! Nej nej nej nej nej! Ellian! Ni måste hjälpa mig! Jag är en lila råtta!
Inte överst på att-göra-listan tyvärr!
Åh, vad ska jag ta mig till?!
Ta oss härifrån!
Huh?
Mamma? Pappa? Gick det bra?
Inte för mig, tackar som frågar.
Vi lyckades. Vi är här nu.
Sicken tur för oss då. Men under tiden är min kropp borta i kungariket! Nej nej
-nej! Snälla ät mig inte! -Oroa dig inte, Bolinar.
Oraklen kommer att lösa allting.
Men— hur ska vi lyckas finna dom? Vänta. Stopp. Vad är det? Doftar oregano.
En skvätt basilika. ar En läcker nypa rosmarin.
Åh, det är Pasta el Fagioli!
Äsch, lägg av. Vem sjutton kokar pasta mitt
i Mörka Skogen? Va? Vem?
Vad säger du? Ska vi inte synda med lite vitlöksbröd?
Jo, vi blev slukade av ett monster, så jag tycker vi förtjänar det.
Va bra, för jag la faktiskt in ett
i ugnen för 20 minuter sen.
Sån stygging du är!
Åh!: Vi har besök!
Åh! Så ni kom till slut… Hon tog med dom där monstren.
Vi bad henne komma. Det är inte som att hon kan be nån sitta monstervakt.
Prinsessan, ni tog er hit!
Puh! Knappt, men på nåt vänster.
Och jag ber om ursäkt för hela ”mamma äter er”-situationen. Det ska inte upprepas,
eller hur, mamma?och, här är er Fob. Varsågoda.
Varsågoda?
Bryt förtrollningen.
Åh, nej. Ledsen. Fobben skulle bara föra er hit. Den kan inte förvandla dom.
Va?
-Men ni kan, eller? -Inte vår expertis är jag rädd.
Men kan ni hjälpa mig då?
Nix-pix. Du är ett kroppsbyte.
Utan din andra hälft kan du inte åstadkomma ett smack.
Men känner ni nån som kan hjälpa mina föräldrar då? Typ en trollkarl? Eller en
häxmästare? Kanske en älva?
En älva? Vaddå, tror ni att vi alla känner varandra? Som att vi vore del av
nån slags magisk maffia?
-Åh, förlåt. Jag menade inte att va-- -Fast i och för sig, kanske det där
älvparet vi spelar poker med? Inte särskilt magiska dock.
-Inte särskilt bra pokerspelare heller. -Välsigne dom.
Så ni menar att det inte finns nån som kan bryta förtrollningen?
-Det sa vi aldrig. -Men vem kan då?
-Dom. -Dom.
Dom? Är ni kokobäng i bollen? Se på dom!
Nä, det kommer inte att hända. Så berätta vad som ska göras
så gör jag det åt dom.
Det är inte så det fungerar. Endast dom kan bryta förtrollningen.
Hur?
Tillsammans, ska dom ge sig ut på ett stärkande uppdrag genom det Eviga Mörkrets
-Evigt Mörka Skog! -Men det finns ingen stig.
Dom ska ledas fram av ljus!
Mmm…ja, då och då…dom är väldigt nyckfulla.
Ni försöker bara blåsa oss!
-Upptäcka vägar genom bergen. -Med många instabila klippor.
-Korsa nya floder-- -Hah! Snarare dödliga forsar.
-Sväva över öknar. -Ujj, hettan. Och inte nån
torr heta. Och sen har dom--
-Prinsessan! Vänta! Vi var inte klara! -Om det ni säger är sant, kommer jag
aldrig få se mina föräldrar igen. Det—det är hopplöst… Toppen.
Stackar'n.
Prinsessan, det är aldrig hopplöst…
När din väg är mörk…
Och lång…
-Och allt går snett… -Kan en droppe av
-Rent ljus -Leda
Dig rätt
-Ett råd: -När man väl har en glimma
-Hjälp den att gro -Växa sig stor som så!
Varpå!
Snart blir droppen till Ett klot En kraft Så klar
Ett som leder dig Till slut Från natt Till dag
Du ser Hur mörkret börjar skingras!
Skimrande sken Ett blir till fler, och då! -Plats uppå scen!
Nu är det dags att gå -Plats uppå scen!
Nu är det dags att gå
Spåret av Ljus
-Spåret av Ljus -Stigen framför dig
Spåret av ljus
Ta dig en tur!
Titta på vyn!
Använd din syn! Sök upp i skyn Liksom en klar stjärnaveny Kan du se spåret av ljus
-Börja gry! -Använd din syn! Sök upp i skyn Liksom en
klar stjärnaveny Kan du se spåret av ljus Börja gry!
Är det en metafor?
Metafor, schmetafor!
Vad ni behöver är en tvättäkta
droppe av ren strålglans.
Han har dessvärre rätt, prinsessan. Era föräldrar är monster för att dom mist sitt
-ljus. -Det måste ersättas pronto!
-: Mister man sitt ljus -Då blir
-Man snabbt -Ett mål
Grips man av mörkret Då finns Det i-ngen nåd
Så gå! Det börjar redan skymma.
Lågan som släckts Kan än bli väckt – sätt fart!
-En droppe ljus kan ge dig en ny start! -En droppe ljus kan ge dig en ny start!
Spåret av ljus Kärlekens ljus Elden inom dig
Spåret av ljus Visar dig hur Du väljer när
Så ge dig av Det är vårt svar Hitta din kur Skynda å far Följ bara spåret av ljus
dit det bär
Så ge dig av Det är vårt svar Hitta din kur Skynda å far Följ bara spåret av ljus
dit det bär
Ser ni där? Högst upp på det sista berget? Det är Sjön av Ljus.
För att återfå era föräldrars mänsklighet, måste dom doppa sig i den sjön.
Men akta er för Mörkret. Det när sig på mörka känslor…
växer sig större och större tills ni är förlorad.
Det är inga problem. Jag har inga mörka känslor.
Alla har mörka känslor. Det är hur man hanterar dom som räknas.
Uppfattat! Mamma? Pappa? Följ mig!
-Spåret av ljus! -Vägen fram den har uppenbarats
-Lyser ännu! -Lyser ännu!
Varje bön har blivit besvarad Kan det va sant Nu har vi en chans Blir allt som
-vanligt igen? -Skänker dig tur
-I ur och skur -Jag kan känna vindarna vända
-Var beredd nu allting kan hända -Från moll till dur
Himlen skimrar och världen glimmar Tar sats och kastar mig ut
Se, världen glimmar Så kasta dig ut Jag ser spåret av ljus, varde ljus! Följ
spåret av ljus, varde ljus! Spåret av ljus, varde ljus!
Jag ser spåret av ljus, varde ljus! Följ spåret av ljus, varde ljus! Spåret av
ljus, varde ljus!
-Vitlöksbröd! -Vitlöksbröd!
-Kan inte förstå vad ni är så munter för. -Bolinar, allt vi behöver göra är att ta
mamma och pappa till Sjön av Ljus. Du hörde ju Oraklen.
Jo, nog hörde jag dom alltid. Dom sa även: akta er för mörkret.
Och som grädde på moset – det dras till mörka känslor. Åh,
det kommer definitivt ta mig först.
Kolla, där är nästa Ljusklot! Men jag tror det där är vår enda väg över.
Det har redan hittat oss! Snälla, skona mig, Stora Mörker!
Jag är liten och meningslös!
Tar'e lugnt, Bolinar, vi reser med två gigantiska monster.
Det där Mörkret borde vara mer rädd för oss än va vi är för det.
Åh, visst, dom är våra stora, modiga, beskyddare.
Mamma, pappa, sätt fart. Kom igen.
Soldater.
Ja!
Skynda! Vi gömmer oss där!
Ssh! Sluta grymta. Vänta, var är Bolinar?
Hjälp! Hjälp! Här borta! Det är jag! Bolinar! Jag vet att det inte ser ut som
jag, men det är jag! Jag kom med prinsessan! Hon är här!
-Stanna här. -Bolinar! Bolinar, sluta!
Om dom hittar oss innan mina föräldrar återställts
blir dom bannlysta. Det vet du.
Dom är inte era föräldrar. Dom är inte kungaparet. Prinsessan,
Lumbrien behöver en sann monark.
Ja,
och det bästa sättet att ge Lumbrien en sann monark är att bryta förtrollningen
och få tillbaks kungen och drottningen. Vänta ett tag…
var är kungen och drottningen? Mamma? Pappa?
Vänta! Vänta på mig!
Va?
Oj…!
Eko. Eko. Hörni, kolla här.
: La…la…la…la…la…la…la…la…
Okej, pappa. Försök du. Snyggt där, pappa!
: La, la, la…
Snyggt, mamma. Din tur, Bolinar. Säg någonting.
Jag önskar jag var död.
Inga fler arga läten. Var snälla.
Dom är bara djur. Dom förstår inte vad ni säger.
Dom är mina föräldrar och dom vet vad jag säger.
Nej!
Nej! Sluta skrika! Sluta! Mamma! Pappa! Ni gör det värre!
Dom förstår er inte, prinsessan. Era föräldrar är inte där längre.
Säg inte så!
Nej! Du har fel. Dom finns därinne. Det måste dom.
Vänta!
Sluta!
Prinsessan!
Varför bråkar dom hela tiden? Varför kan jag inte stoppa dom?
Mörkret! Det är ute efter mig! Vänta, det är inte ute efter mig, det--det är ute
efter er, prinsessan! Jag trodde ni sa att ni inte hade några mörka känslor!
Nej jag trodde inte det
Ta er ut! Ta er ut därifrån!
Hjälp! Whoa! Whoa!
-F…f…flicka! Flicka! Flicka! Flicka! -F…f…flicka! Flicka! Flicka! Flicka!
Mamma! Pappa! Ni kan prata.
Nej, jag kan inte.
Men, pappa, du gjorde det precis igen. Du sa, ”nej, jag kan inte”.
Vad är 'nej'? Vad är 'jag'? Vad är 'kan inte'? Oj, jag säger saker,
men jag vet inte vad dom betyder, fast dom kommer ut ur min mun!
Ja, du pratar. Och du då, mamma?
-Flicka. -Ja! Ja, jag är en flicka. Din flicka.
Flicka, lyssna på mig prata nu. Jag gillar ljudet av min egen röst.
Det är min pappa det.
-Flicka. -Ja, kommer du ihåg något annat om mig?
-Tårtflicka. -Ja, jag gav dig ju faktiskt tårta.
-Du gav tårta? -Gilla tårta.
-Vänta. Nej. Lyssna…! -Få tårta nu? Tårta. Tårta.
Hallå. Om ni har tårta vill jag definitivt ha en bit.
Det finns ingen tårta.
Men det spelar ingen roll – ni pratar!
Det måste finnas så mycket ni vill säga till mig!
Jag måste släppa ut vätska från min insida.
Tja, dom är då långt ifrån sina forna jag.
Skulle du dö av att tänka positivt?
Jag? Jag är den mest positiva person jag känner!
Titta! Där är nästa Ljusklot!
-Hej! Vätskan är utanför mig nu! -Jag gratulerar.
Okej, hörni. Vi måste börja röra oss i det där ljusets riktning!
Nä, lägg av.
-Lägg av själv. -Nä, du kan lägga av.
-Lägg av själv. -Du kan lägga av.
Hallå, det räcker! Båda två. Lärde ni er ingenting där borta?
Bråkar man i skogen händer dåliga grejer. Så från och med nu, inget mer tjafs. Okej?
-Okej. -Okej.
Bra. Håll er nära och följ mig.
V-vänta! Vänta på mig! Vänta på mig! Vänta, vänta!
-Är vi framme snart? -Vi började precis gå.
-Oj! Jag ser himmelsbollar! -Va? Åh, det där är moln.
-Jag tycker mitt ord va bättre. -Tycker nog jag också.
Vad är…?
Det är en sten.
En sten. Vacker. Gilla sten. Åh! Stor sten.
Glansig sten. Ytte-pytte-mini-pini-sten. – Åh! Fågelsten.
Mamma! Ät inte dom där bären!
Jättefina. Vad är dom?
Fjärilar.
-Fjärilar? Ha! Skogens ko-kungar! -Var det ett dåligt pappaskämt?
Ja flög det?
Pappa! Vänta! Åh, Bolinar, det här är helt underbart.
Mina föräldrar kommer tillbaks till mig.
Åh, prinsessan, dom är ännu bara bestar som kan
stränga samman ett par ord. Dom vet inte vem ni är.
Dom vet inte men jag är.
Jag! Deras briljante rådgivare!
Jo, dom vet. Du får se. Dom kommer minnas mig. Och dig.
Knappast. Vad dom anbelangar kan jag lika
gärna heta Herr Karamell.
Herr Karamell. – Herr Karamell! Herr Kara— Herr Karamell!
Herr karamell. – Herr Karamell! Herr Karamell! Herr Karamell!
Varför valde jag herr Karamell för?
Herr Karamell trött?
Herr Karamell mår bra.
-Sluta säga det! -Herr Karamell upprörd.
Herr Karamell är alltid upprörd.
Jag är inte upprörd!
Kom igen, Bolinar, ryck upp dig. Ljuset! Vi klarade det. Vi är framme! Åh!
Ljuv sömn till sist.
Nej, Bolinar, vi kan inte vila. Vi måste ta oss till nästa ljusklot.
Det tar säkert bara nån sekund.
Och…vi styr kosan mot nästa klot! Öh, ljusklot! Visa mig klotet! Ah,
langa fram klotet! Ett klot för fyra, tack.
Kan man få ett litet klot här, eller?
Var är det?
… Men mitt namn då? Kommer ni ihåg mitt namn?
Mmm…
Jag vet!är det Tårtflicka?
Nej, pappa, det är… inte tårtflicka. Var är det där ljuset?
Jag ser ett ljus.
Gör du? Var? Var är det? Det där är stjärnor, mamma.
Mmm. Fina.
Ja, det är dom, eller hur? Vi brukade titta på dom tillsammans.
Minns ni den natten under stjärnorna där? Ert löfte då?
Att älska mig tills stjärnorna blir grå
Jag kan minnas himmel
Ja!
-Jag kan minnas 'tystljud' -Jag också!
-Omsluten av `varm-sak` -Fina `blinkljus` i det blå
Hur minns man någonting? Ibland vill ögonbilder hälsa på igen Sen försvinner
-dom igen Och blåser bort -Fortsätt!
Jag kan minnas `skrattkling` Jag kan minnas `hjärtskutt`!
Minns jag då någonting? Vackra bilder?
Lycklig under ”blinkljus” Jag kan se dom skina så
Virvlar runt mig om igen Som att jag var där igen Sen därifrån
Jag kan minnas `kärglöd` Fylla mig med `stoltsken` Alla fina `blinkljus` I en
-enda gjädjetår -Ja, du kan minnas! Hitta vart
känslan kommer från Hitta ett frö
Minns bara ingenting För alla ögonbilder blir till stoft igen Gör mitt
-öga vått igen Det är så svårt -Sök! Försök, du kan
Snart så kommer du Förstå Ändå
minnas Nej, seså. Försök!
Bilder av vackra ting En dröm om ett någonting,
består Som stjärnorna upp i Det blå
Ellian?
Du vet vad jag heter…!
Mamma.
Dom stannade här. Slog nog läger för natten.
Åh, jag är så orolig för henne, Generalen. Vi måste hitta prinsessan! Och fort!
Vad är det för oväsen?
Bolinar, vad äter du nu då? – Vedervärdigt.
Vänta ett tag… Det är ett spår, av nötter. Bolinar har hittat ett spår. Lysande,
Ministern. Spejare, flyg upp och genomsök området utförligt.
Hur tjänar du mer pengar än jag?
Ellian. Ellian. Jag gillar det namnet, Ellian.
-Ellian. -Okej,
ni minns mitt namn. Bra. Lyssna noga nu: ni är mina föräldrar och jag är er dotter.
Ni är mina föräldrar och jag är er kotte.
Nej, jag är er dotter. Titta, där är den!
Men, vems kotte är jag?
Ingens.
Åh…
Det är lugnt, för du är min pappa.
Och du är min kotte!
-Ja, exakt så. -Och lila råttan är min kotte!
Nej, lila råttan är inte din dotter. Han är heller ingen lila råtta. Din råtta!
Hm?
Jag är förvirrad.
-Du 'brödsmular'! Du lägger ut ett spår! -Det gör jag inte alls det.
-Du kommer leda soldaterna till oss! -Tror ni verkligen det?
Okej: inga fler planer, inga fler spår. Vi ska ta oss till det där klotet. Den
enda frågan är: kan jag lita på att du följer med till fots, eller ska jag låta
-mamma bära dig i sin mun? -Nej!
Jag väljer mun.
Ni kan lita på mig. Jag är en lagspelare.
Visst, men vilket lag? Va—vad är det som händer?
-Jag vet att vi sjunker. Men varför sjunker vi? -Vi sjunker.
Hur ska jag veta det? R-rädda mig bara!
Jag har sand där det inte ska va sand.
Det är därför gillar jag sten.
Fort! Pappa! Upp på en sten!
Okej, så här är det: om vi ska ta oss över utan att drunkna,
måste vi hålla oss i ljuset.
Nej, finns för många himmelsbollar. Det är för farligt.
Vi går den vägen. På hård, trygg grön mark.
Mamma, det är så långt!
Nej, vi måste gå rakt. Snabbare väg. Visst, Ellian?
Snabbare väg till döden. Förklara, Ellian.
Vi dör inte om vi är snabba. Ellian, sätt fart.
Pappa, vi måste komma överens om en plan.
Huh. Precis. Min.
-Pappa, kan du sluta? -Ellian håller med Monsterkvinna?
-Det sa jag aldrig. -Håller du inte med mig?
Det sa jag inte heller.
Hah! Ellian, håller med mig!
-Pappa! -Varför håller Ellian med Monsterman?
-Vänta, va? -Ellian gillar Monsterman mer än mamma?
Ja!
-Nej! Sätt mig inte i den här sistsen! -Mörkret! Det kommer!
Åh nej!
Åh! Dom hittade oss! Det där är min rustning,
och där är min kropp! Det är min kropp i min rustning!
Kom igen!
Men min kropp!
Varför har du alltid rätt?
-Varför lyssnar du aldrig? -Det är inte läge nu!
Sätt fart!
-Ellian, säg att hon har fel. -Nej, Ellian, säg att han har fel.
Mamma! Pappa! Det här är inte rättvist!
Halt! Retirera till fast mark!
Vi hade varit på andra sidan nu om vi tagit min väg.
Nej, om vi tagit min väg!
-Det här är din väg! -Varför gör ni såhär hela tiden?
-Ellian, säg att jag har rätt. -Ellian hade varit säker på min väg.
Stönar
-Nej, Ellian är säkrare med mig! -Tvinga mig inte välja mellan er.
Nej du… Du har fel.
Ellian är säkrare på mitt sätt.
-Nej, Ellian är säkrare med mig. -Pappa! Pappa! Kan du ta oss dit bort?
Va? Ja. Ja det kan jag göra.
Vänster…vänster!
Whoa!
Åh nej! Mamma, kan du flyga mig dit bort?
Jajamen!
– Nej!
Vi måste ta oss dit utan att bli sedda. Men hur?
-Ta henne. Jag tar hand om dom. -Nej, hon är säkrare
med dig. Jag har en idé.
Va—vart tog dom vägen?
Inget här, general!
Sök på andra sidan. Dom kan inte ha kommit långt.
Åh, underbart. Och där sticker min kropp. Rider iväg med armén.
Tänk om Oraklen hade fel? Eller om sjön inte fungerar?
Tänk om vi alla är fast såhär för alltid? Åh, värre än såhär blir det inte.
Min kropp— min vackra kropp.
Bolinar, tjurar du fortfarande?
Ja.
Men kom igen, håll tempo.
Vi måste ta oss till Sjön av Ljus—
vänta. Mamma? Pappa?
Åh nej. Vi är vilse.
Åh! Prinsessan, skydda mig!
Va? Aw, dom är flinkar! Dom kanske kan hjälpa oss.
Med vad? Att få rabies?
Öhm, ursäkta mig. Vi är vilse. Kan ni hjälpa mig hitta mina föräldrar?
Dom är liksom typ, stora monster. Nej! Nej, dom är snälla monster.
Oj, oj, det där kan inte va bra… Snälla säg att det där inte är gravar.
Vad tror du att dom säger?
Tja, det är basal diplomati: ät maten, vinn deras tillit,
och i gengäld så hjälper dom oss.
Bra men, dåså…botten upp.
Jag? Varför?
-För att du är en flink. -Jag är inte en flink.
Jag är har smak, jag har klass, jag har ställning
-En man känd för sin goda aptit. -Och jag räds ej en vågad beställning
Men detta är rent ut sagt ski--
Det är så vidrigt Jag menar vidrigt!
Så krispigt kusligt Och äckligt rått Det är förskräckligt!
Kalla mig skeptisk Har jag nåt val? Låt gå!
Det var ju jättegott Det var ju jättegott!
Fett på rätt sätt Fluffigt å lätt Ja, kort å gott jätteflott
Och fast jag tror att smöret är snor Är smaken stor Texturen är bra Salt,
saknas trots allt
Oj oj Det smakar choklad Här har jag hittat nåt!
Tänk sicken lyckolott! Min recension Lite citron Sen flyttar jag hit för gott
Nej, vänta!
Visst det är segt Ser ut som en deg Men slinker det ner Så mättar det fint Jag
tror kanske jag hittat paradis
Bolinar, glöm inte att fråga om vägen!
Jag ska, prinsessan! Förr eller senare…
Nej, det är inte alls som jag väntat Men kulturen den känns, intressant
Ja, nog finns det en risk att jag smittats Men nog känns, det som hemma minsann!
Känns som jag vaknar Och allting klarnar Nej,
jag knappt saknar Mitt gamla jag Det må va ruskigt Och stanken snuskig Men ack
så rätt Hurra!
Allting är jättegott! Njutning i överskott!
Jag fyller på Äter för två Vem bryr sig om midjemått?
Visst, det är gegg Ett osande klegg Men vilket upplägg Ren gastronomi!
Jag tror jag börjar gilla detta liv
Bolinar! Vad har flugit i dig?
Denna meny är mer än makalös!
En larvdiet, det låter skandalöst!
Allt slafs! Allt guck! Allt klet! Och slem!
Rätt eget, visst Men vad? Än sen?
Allting är jättegott! Att jag först nu förstått?
Varje munsbit Är en invit Att skaka på stjärten smått
Tänk att jag fann En himmel så sann En grå gammal man Som nu blivit frälst Även
om jag nu plötsligt fått en päls Ja, man kan lära sig gilla nästan vad…
som helst!
Mamma! Pappa!
Jag gillar den nya Bolinar. - Åh, tack så mycket!
Hörru!
Mamma. Vad är det du— Okej, okej! Sätt ner mig, Åh, så ni tror ni är tuffa, va?
-Kom igen, visa vad ni går för. -Hm?
Hon gillar tårta.
Dotter.
Ellian är min dotter.
Vår dotter.
Mamma. Pappa. Är ni tillbaka?
-Åh, Ellian! -Du är vår dotter!
Åh! Ni är tillbaka! Jag har saknat er.
Åh, min lilla flicka.
Ellian, mitt hjärta.
Ellian, ni hade rätt.
Dom fanns därinne hela tiden. Ers högheter,
prinsessan gav aldrig upp hoppet.
Så fantastisk du är.
Sjön av ljus! Där är den. Kom igen!
Jaa! Wooo!
Vi är framme… Vi gjorde det!
Hoppa i! Ljuset är varmt!
-Måste du alltid älta saker och ting!? -Nej, det är du som gör det.
-Du låter aldrig nån tala till punkt! -Om jag höll andan medan du försöker
komma till sak hade jag, kvävts till döds!
Sådär gör du jämt, förvandlar en diskussion till en förolämpning.
Visst, det är mitt fel. Det är aldrig inte mitt fel. Du gör alltid såhär!
Du gör alltid såhär!
Så, det var så det gick till.
Allting är vårt fel.
Ilskan. Vi lät den förtära oss.
Men vad gör dom för nåt?
Vi slutade ta fram det bästa hos varandra.
Hallå, vad väntar ni på? Hoppa i! Vad är det?
Ellian, du kommer ihåg hur mycket vi
brukade bråka, minns du det?
Alla familjer bråkar.
Inte som vi.
Det var därför vi blev till monster.
Kliv ner i ljuset bara. Det löser allting.
Vi kan inte.
Vaddå ni kan inte? Vill ni inte bli människor igen?
Det är klart vi vill bli människor.
Vi vill bara inte bli dom människorna igen.
Jag förstår inte…
Ellian… vi kan inte leva, tillsammans längre.
Vi kan inte gå tillbaka till som det var förut.
Ellian ge oss ett ögonblick. Din mor och jag måste prata ihop oss,
om hur vi ska göra.
Vi kanske kan hitta ett sätt att få det här att fungera…
Vad ni ska göra?
Ellian!
Så det är allt? Adjöss, farväl Har ni glömt mig?
Ellian. Snälla.
Ingenting kvar? Inga fler skäl? Har ni glömt mig?
Och efter allt jag utstått Allt vi uppnått Är det över, tack och hej?
Har ni glömt mig?
Ellian! Du måste--!
Nej! Inte längre!
Min situation Min frustration Har ni glömt den?
Ensam och rädd, På eran tron Bryr ni er ens?
Jag fick ta alla smällar
-Som jag kämpat -Trots att kroppen skriker `nej!`
-Vem tänker på mig? -Ellian!
Tänk på varje ensam dag Tänk på varje sömnlös natt
Har ni glömt all stress Allt bråk Ert hårda språk All hätsk debatt
Har ni glömt all gråt Förtret, och hjälplöshet All sorg,
och skam, och skuld?
Jag gjorde allt! Jag gav och gav Så god, så lugn Så ljuv, så glad
Ellian!
Och nu när ni, vet vad ni vill Se vad ni gör!
Tror ett förlåt, ens räcker till Se vad ni förstör!
Finns jag ens här på riktigt? Kan jag ens vara viktig? Nej!
När allt handlar om dig, och dig!
-Har ni glömt mig? Hur blir det för mig? -Snälla, prata med oss!
Har ni glömt mig?
-Ellian! -Ellian! Vi älskar dig!
Ord! Jag tror er inte! Om ni kan sluta älska varandra,
så kan ni sluta älska mig.
Hon tror inte vi älskar henne.
Åh nej.
-Ellian! -Ellian!
Vi har dom!
Framåt, mannar!
Sätt fart, sätt fart!
Trupper! Låt dom inte komma undan!
För bort bestarna och gör er av med dom för gott.
Var är prinsessan?
Bolinar! Ta trupperna och leta i dalen. Vi rider tillbaka och rekar fälten.
Åh nej!
Flink-anfall!
-Prinsessan Ellian! -Ellian!
-Ellian!
Huh? Dom har kanske hittat prinsessan!
-Vad är det som pågår? -Det är en flink-manöver!
Flink, gamle gosse, Kungen och drottningen behöver din hjälp.
Han släpper ut monstren! Stoppa honom!
Stopp! Nazara! General! Det är vi! Er kung och drottning!
Åh, drottning Ellsmere. Skönt att ni är återfunna, men vi vet inte var prinsessan
-är. -Ers- ers majestäter.
Ellian är i stormen!
Vi måste rädda henne.
Vi måste rädda vår dotter!
Vi är med er, ers nåd… Framåt!
Visste du att dom fanns därinne hela tiden? Varför sa du ingenting?
Han var bara mållös, min kära.
-Ellian! -Ellian!
Vi kan inte gå tillbaka till som det var förut…
Ellian!
Vi förlorar vår älskling! Vi måste göra någonting!
Ljuset.
Ellian!
Är du skadad? Vi trodde vi förlorat dig.
Ellian, vi är ledsna…
Vi tänkte fel Att allt handlar om oss, inte om dig
Se hur det blev Tänkte bara på oss Inte på dig
-Vi borde sett… -Och försökt…
Vi bröt vårat löfte till vår tjej
När vi glömde bort dig
Du hade rätt, Ellian.
Vi borde ha varit bättre.
Glömde bort din våta kind
Glömde alla onda sår
Glömde bort att se när du bar runt på något tungt och svårt
Jag vet inte hur, vi glömde att Du är vår
värld Och största skatt
Glömde bort den natt Vi gav vårt löfte Att alltid älska dig
Tills bergen drunknar i det blå Och alla stjärnorna blir grå
Det som är bäst med oss, är du, och så har det alltid varit.
Förlåt oss om vi fick dig att känna att det inte är sant.
Jag vill hitta tillbaka Till hur allting var förut Men tro mig,
det är bäst att släppa tag
Den vägen är den raka Även om nånting tar slut Andas in! Allt blir bra!
Finns ingen väg tillbaka Inget blir sig likt igen
Det löser vi tillsammans, ni och jag
Det kommer kanske knaka Vi får gå lite på känn Men jag har er Här är vi
Nu till slut!
En familj
-Ja! Det får bli, som allting var förut -Som allting var förut
Mamma!
Min älskling!
-Pappa! -Ellian! Mitt hjärta!
Så allt är verkligen annorlunda häromkring och, jag erkänner, jag hade mina tvivel.
Men ärligt talat så har mina föräldrar kämpat hårt och livet har faktiskt varit
rätt bra! Ett par förändringar: till att börja med,
min mamma bor nu i det huset, och pappa bor i det där,
och jag städar inte mitt rum i nåt av dom. Dom tjatar om det hela tiden,
vilket faktiskt känns ganska bra. Åh nej!
Prinsessan Ellian!
Nazara!
Jag vet att jag lovade att inte använda blosset idag,
men kungen och drottningen begär audiens.
Va?
Håll i hatten.
Ha den äran!
In med dig nu, Solstråle!
Fick dig!
Grattis på födelsedagen!
-Vi körde på superchill. -Ja, och uppenbarligen superlitet.
Ge henne presenten, lille John.
Whoa! Fot! Prinsessan! Gratulerar! Archimedes! Nej!
Stort grattis, prinsessan!
Flinke, min gosse, jag har något till dig serru.
Va fin du blev!
Var hälsad, Prinsessan Ellian.
-Oraklen! -Vi måste bara säga att
vi är så stolta över er.
Men om någon annan i ert liv förvandlas till
ett monster, snälla… hör gärna av er.
Ur vägen! Ur vägen!
Grattis på födelsedagen, gumman!
Mamma! Pappa!
Vi vet att du inte fick flyga så mycket som du ville förra året, och…
Vi tänkte bara att du i år, skulle få flyga med stil.
Det här är den coolaste sadeln jag någonsin sett. Hörni! Vi testar den här
-raringen! -Ellian! Var hemma vid nio!
Pappa. Det är min födelsedag.
Visst. Tio.
Jag hör av mig när hon kommer hem.
-Här är min värld! Visst, den är skum -Fobben!
Men ärligt talat Den är inte dum!
Päronen dom Lever isär Men det känns smidigt Och rätt familjärt
Ingen stress! Inga lögner!
Inga trasiga slott!
Ledig och glad Vanliga jag För mina monster blev päron Flyger omkring Gör
ingenting För mina monster blev päron
Lycklig och trygg Vind i min rygg För mina monster blev päron
Och fina det är dom
Och nu är dom päron För gott!