Un ocell com mai s'ha vist.
Una flor com mai s'ha vist.
Una brisa com mai s'ha vist.
Una nit com mai s'ha vist.
Has vist mai res de tan meravellós?
Em dic Rudger.
La meva edat: tres mesos, tres setmanes i tres dies.
Vaig néixer aquí.
En un món imaginat per l'Amanda.
L'Amanda sempre s'imagina uns mons d'allò més esplèndids.
El gegant treballador,
l'esquirol xerraire,
i la balena com un mar.
A vegades s'imagina coses que fan molta por, també!
Rudger!
Aquesta és l'Amanda.
Em va imaginar, i així és com vaig néixer.
L'Amanda i jo ens vam fer una promesa.
Passi el que passi,
no desapareixerem,
ens protegirem,
i mai plorarem.
I tu?
També tens una amistat secreta que, com jo, ningú més pot veure?
Les persones grans, que abans eren petites, ens anomenen
"imaginaris".
Tant de bo visqués en un país on sempre fes sol.
Julia, potser sortirà l'arc de Sant Martí.
L'arc de les promeses.
Les promeses? Què dius?
Diuen que si veus l'arc iris quan para de ploure
farà que recordis una promesa important.
Julia!
És la meva mare. Mama!
Crec que els meus pares prefereixen l'aurora als arcs iris.
El papa, segur!
També faràs ballet per les vacances d'estiu?
Sí, i saps què?
Saps que el meu pare té molt mala memòria, oi?
Doncs l'altre dia al matí, va i em diu:
"Quin dia és, avui? Em fa l'efecte que és un dia important".
"Ah, avui tens la funció de ballet!"
Però no.
Amanda, era el meu aniversari!
T'ho pots creure?
Per què sempre s'oblida de les coses importants, la gent gran?
Julia! Hem de marxar!
En fi. Fins aviat!
Fins aviat, Julia!
Afanya't, que la classe comença de seguida i farem tard.
Va, som-hi.
Ja ho sé.
Hola!
Sí, exacte.
Seu allà.
Abans que ho diguis: de res.
Gràcies.
BÈSTIES SALVATGES DICCIONARI VISUAL
En guàrdia!
A tot arreu hi ha bèsties salvatges.
GRÀCIES! TOT AL 50 % PER TANCAMENT
De debò? Avui? I tant!
- A les cinc. - Hola, princesa Amanda.
- Hola! - Sí, i tant. Serà un plaer.
Sí!
Goldie, han acceptat la sol·licitud!
Volen que faci una entrevista.
Enhorabona!
Comença un nou capítol de la teva vida.
Espero que vagi bé.
Des que em vaig casar només he treballat aquí.
Tranquil·la.
Ets la famosa propietària de la Llibreria Shuffleup.
- Tot anirà bé. - Espero que sí.
Bé, doncs, ja està.
Lizzie,
no ha sigut fàcil fer tot això tu sola,
però ja veuràs com anirà bé
Gràcies, Goldie.
Escolta, ¿et puc demanar
un favor aquesta tarda?
Cuidar l'Amanda? Cap problema.
Em salves la vida!
Amanda, que puc parlar, ara?
Ara sí.
Provant. Un, dos, tres.
Houston, em reps?
Per què no podem parlar a l'escola?
Rudger, t'hi he dut perquè no paraves d'insistir.
Soc l'única que et pot veure.
Si parlés amb algú que ningú veu, tothom s'estranyaria, no?
Si em veiessin, tinc pensada una entrada en escena perfecta.
"Hola, hola! Què hi ha? Em dic Rudger!"
Com? No hi ha cita, llavors?
La Lizzie em necessita.
Pensa que està criant l'Amanda ella sola.
Rudger, tinc una idea per a una aventura de primera.
La de la pluja de meteorits?
No.
La de l'atac de la senyora dels porros no, eh?
A aquella li faltava alguna cosa.
Tu diràs!
Anar a l'olla amb les salsitxes no va molar.
Com cremava, allò!
M'entens, oi? Encara que sigui imaginació…
No vols que et facin caldo, oi?
Sí, ja ho sé.
Això té bona pinta.
Rudger, la promesa sagrada de les golfes!
No desapareixerem, ens protegirem,
i mai plorarem!
Som-hi, Rudger!
Arri, Margarida!
Espera, para el carro!
"Margarida", de veritat?
És una vaca, no?
Què dius? És un bou mesquer.
No tens imaginació.
Era broma! No ho deia de debò!
I quin nom li posaria la princesa Amanda?
Arri, Green Lager!
Green Lager? Com la cervesa que beu la mama?
Amanda?
Ostres…
Ei, Amanda.
Què et sembla si m'imagines travessant portes i parets?
Com un fantasma? Ni parlar-ne!
Escolta, que l'altre dia vas tancar la porta i vas marxar
i em vaig passar dues hores a l'armari!
I què?
Rudger, pensa que és la teva habitació.
I, quan soc a casa, ets lliure.
M'ho passo genial amb tu, Amanda.
Però a vegades m'agradaria jugar amb altres nens.
Clar que, com que no em veuen, no hi puc jugar.
Però és divertit veure'ls jugar.
Au!
Quin fred!
Rudger, mira!
És…
un arbre de Nadal!
Amanda! Para!
Rudger!
Amanda!
Rudger!
Deixa'm anar!
Escolta'm bé, Amanda!
Què és, això?
Hola, mama.
T'he preguntat que què és això.
No siguis maleducada, mama.
No diguis "què és això", digues "qui és aquest".
Amanda, quantes vegades t'he de dir que el paraigua va al paraigüer de baix?
El terra i la teva roba estan ben xops.
Potser ha sigut el Rudger.
Com?
Amanda.
- Però què dius? - Bonica, quan n'aprendràs?
Mama, ja aprenc a l'escola.
Saps que no és això, el que vull dir!
Mama, estàs fent un mullader.
A vegades no sé què fer amb tu.
Baixa, que et faré una xocolata calenta.
Fes-ne pel Rudger, també.
Sí.
Ho sento, ja hem tancat per avui.
No, estic fent una enquesta pel barri.
LLIBRERIA SHUFFLEUP
Senyora… Shuffleup.
Una enquesta? Sobre què?
Sobre el nostre món
i sobre les criatures i el seu comportament avui en dia.
Em podria ensenyar una identificació?
Identificació?
Sí. On posi qui és.
Soc en Bunting. El senyor Bunting.
Ve del nom d'un ocell, sap?
El 'corn bunting', el cruixidell. Per aquí n'hi ha.
Són la mar de bonics, no troba?
Ja sé que està plovent, però m'enganxa en un mal moment.
Si vol, em pot deixar l'enquesta.
No caldrà, ja està feta.
Perdoni?
"El vell món es mor. El nou triga a aparèixer."
"I en aquest clarobscur…"
Què era, el que sorgia?
Daixò…
Ho sento, el meu marit escollia els llibres, jo…
I ara, no es preocupi.
Per cert,
aquesta llibreria fa molt bona olor.
Quin home tan estrany. Una enquesta sobre criatures?
La noia també era molt estranya.
Quina noia?
La noia que anava amb ell.
No sé què vols dir.
Rudger, estàs pensant el que estic pensant?
Que no soc l'únic amic invisible que hi ha per aquí?
Primer he de superar l'entrevista.
Ja ho sé, no ens plourà pa del cel només de voler-ho.
L'Amanda?
Està bé. Ara juga amb el Rudger.
No, no. No és "Roger", sinó "Rudger".
R-U-D-G-E-R.
És l'únic amic nou que té, per dir-ho d'alguna manera.
Escolta, no riguis, mama, d'acord? El Rudger no és real.
Només el veu l'Amanda. Se l'ha inventat ella.
És un amic inventat, t'ho pots creure?
T'he dit que no riguessis!
L'Amanda assegura que el pot veure.
Perdona, Lizzie.
M'has fet pensar en el passat.
El passat?
No te'n recordes?
Com es deia?
Ah, sí! Nevera! Nevera.
Sí, li deies Nevera.
Nevera?
De què parles?
Em vas dir que el Nevera t'havia salvat d'una serp.
Anàveu a tot arreu junts, sempre!
- Crec que era un gos. - Un gos?
Sí. Pregunta-li-ho a ton germà, quan el vegis.
Ell i el Nevera no s'entenien…
Mama! El Forn hi ha tornat!
Vine aquí, Forn!
Amanda, vigila que el Forn no es mengi les bales!
Sí, ja ho sé!
Nevera?
- M'he oblidat els ous. - Lizzie? Què passa?
Em sents? Hola!
Gràcies, Goldie!
Bona sort amb l'entrevista!
LLIBRERIA SHUFFLEUP
…dinou, vint. Esteu a punt?
No, encara no, Goldie!
Jo m'amagaré sota el taulell. Vostè, senyor Rudger, allà.
Sergent major,
estic força segur que no em trobarà.
Sr. Rudger, ens hem d'amagar els dos!
Sí, senyora!
Aguantarem fins que torni la mama, sergent major.
Ja vinc!
No, encara no!
Amanda? Amanda!
Què t'estàs imaginant?
Perdona, no era res.
Afanya't, que et trobarà!
Va, jo m'amagaré allà.
Sí.
Ha fet bé d'apagar el llum, sergent major!
Rudger, no he sigut jo.
Què?
Amanda!
Rudger!
T'he trobat, princesa Amanda!
Ei, tranquil·la.
Sort que no és cosa del tallacircuit.
Imagina't haver d'arreglar la instal·lació elèctrica.
Però aquesta casa és vella. Suposo que és normal.
Ha sigut aquella noia!
Quina noia?
S'ha fet fosc, hi ha hagut un llampec i llavors ha aparegut ella.
Se n'ha anat la llum, però…
Era ella!
La noia dels cabells llargs d'abans,
amb la cara que fa por.
Ha agafat el Rudger i se l'ha intentat endur.
L'he vist, de veritat!
Amanda, bonica.
A vegades dones massa voltes a les coses en aquest caparró tan llest.
Estigues tranquil·la.
No! No és cosa del meu cap.
L'he vista de debò.
L'Amanda a vegades s'inventa amics. Ja li passarà.
Però mama…
Goldie, ja pots tornar a casa.
I moltes gràcies.
Cap problema.
Molt bé.
Fins aviat, princesa Amanda.
Mama, m'has de creure, et dic la veritat.
Aquella noia i el Rudger…
Amanda, fes el favor. No hi havia cap noia.
Mira que posar-te així per algú que no existeix.
Bonica, estic cansada.
Ha sigut un dia molt llarg.
L'entrevista no ha anat bé.
Si el papa hi fos…
Ja ho sé. A ton pare l'entrevista li hauria sortit brodada.
No, mama. El papa m'hauria cregut!
Com pot dir-te això? No entenc per què no et creu!
Quina por que he passat.
Aquella noia feia olor de podrit i estava freda com el gel.
Ja sé que la mama ho està passant malament,
però i nosaltres dos què?
Calla, Rudger.
Nosaltres també tenim problemes.
Sí, el papa t'hauria cregut.
Tens tota la raó del món. I si el papa hi fos, la llibreria…
Que callis!
No en tens ni idea.
Amanda…
És veritat!
Fins i tot tu desapareixeràs, un dia. No s'hi pot fer res.
Perquè quan deixi d'imaginar-te desapareixeràs per sempre.
Què?
Però què dius? Jo no…
Deixa'm en pau!
Amanda, t'és igual?
Aquella noia fantasma m'ha atacat!
Podria haver-me segrestat.
Em sents?
COMPTABILITAT
GUIA PER A PRINCIPIANTS. TOT EN UN.
Ja no sé ni què faig.
Però què li passa?
Una mica més i em segresta
la noia sinistra dels cabells negres.
Què?
Hola?
Em veus?
Sí.
Però no del tot bé.
També ets l'amic d'algú?
Un amic inventat?
Fins fa poc, sí.
I això?
Pel que sembla, el meu amic ja no em veu.
Ja no em necessita.
Estàs desapareixent?
Sí.
I després?
No ho sé.
Et fa mal?
Tens por?
Jo mai he desaparegut, encara,
però em fa por.
Amanda.
Em sap molt de greu. Ahir em vaig passar.
És igual.
Demà podríem anar a nedar. Què et sembla?
O podem anar a casa de l'àvia Downbeat. I fer galetes, cuidar les plantes…
El Rudger també hi està convidat, és clar.
D'acord.
Bonica, espera't aquí mentre pago l'aparcament.
No em demanaràs perdó?
Per què?
No desapareixeré!
Per què estàs tan enfadat?
No desapareixerem, ens protegirem i mai plorarem.
Una promesa és una promesa, no?
Rudger, això és un aparcament, no les golfes.
Ei, què fas?
Veus? No desaparec!
Rudger, para. És perillós!
Estem separats i no desaparec.
Un nou descobriment.
Encara que no em vegis, no desapareixeré.
D'acord, ja ho veig! Però ara torna.
Estava equivocada, Rudger. Ho sento.
Rudger!
Hola, petarrella.
Em sap greu haver-te agafat per sorpresa.
Tranquil·la, no he vingut per tu, petarrella.
No. He vingut a xerrar amb el teu amiguet.
Em sap greu per tu, però la cua per pagar és d'allò més llarga.
Crec que n'hi ha per a una bona estona.
Amanda, corre!
Rudger!
Un imaginari de qualitat. Feia temps que no en veia cap.
Quina olor tan exquisida.
Sí, és una emergència.
- Enviïn algú ara mateix. - Amanda!
Està conscient?
Amanda!
AMBULÀNCIA
Et veig.
Sé què ets i en conec molts més com tu.
També sé què t'està passant.
És realment dur que t'oblidin.
Però ens acabarà passant a tots, tard o d'hora.
No, a mi no m'han oblidat!
Hi ha hagut un accident.
Un cotxe ha atropellat l'Amanda i…
Tant hi fa.
Em sap greu, però estàs començant a desaparèixer.
Què…?
Ho lamento, però et queda molt poc temps.
Vine amb mi, jove.
L'Amanda…
L'Amanda s'ha mort, oi? Per això has vingut.
Ets… la parca.
No soc la parca. Em dic Zinzan.
T'ho diré una altra vegada, no et queda gaire temps.
Et pots quedar aquí i desaparèixer
o pots venir amb mi.
No puc. He de trobar l'Amanda.
Tu decideixes, jove.
Però…
no vull desaparèixer.
No pots caminar més de pressa?
On anem?
A un lloc on estaràs segur. Estigues tranquil.
Quin lloc és, aquest?
Trobarem la porta correcta en el lloc correcte.
Què vols dir?
Fes silenci, jove. Fas massa preguntes.
Perdó, sempre li he fet moltes preguntes a l'Amanda.
I sempre tenia respostes per a tu, la teva Amanda?
No sempre.
Què feia, quan no tenia la resposta?
L'Amanda normalment se la inventava.
Potser per això et va imaginar, jove.
Tu eres la resposta.
La resposta?
Dius que soc la resposta de l'Amanda?
Exacte. Has complert el teu rol com a imaginari.
Fixa't en el que hi ha davant teu.
Un cul-de-sac?
Fixa-t'hi bé.
És una porta que et durà a una nova vida.
No pensis. Continua endavant i prou.
És hora d'oblidar qui t'ha oblidat.
Zinzan?
Encara n'he de trobar altres com tu.
Gaudeix de la teva nova vida. Ets on has de ser.
Perdoni,
el Zinzan m'ha dut aquí, i crec que…
Ei, perdona, però com és que li intentes parlar?
És una persona real. No et pot veure ni sentir.
Ah, vaja.
Em deixes passar?
És l'hora del concert!
Ei!
Emily!
Hola!
Hola a tothom!
Us ho esteu passant bé?
Sí!
I vosaltres, gent real?
Escolteu! Sabeu quin dia és demà?
Dissabte!
I demà passat?
Diumenge!
I quins dies són, aquests?
Els nostres dies preferits!
I per què són especials?
Són dies feiners!
Treballem de valent fent-nos un tip de jugar
i després compartim el que hem pogut arreplegar!
I tu qui ets?
Ets nou.
Sí.
Com has sabut d'aquest lloc?
Pel Zinzan.
Com et dius?
Em dic Rudger.
Rudge. El color dels ulls?
Rudge?
De quin color?
Els teus no, els del Zinzan.
Hum…
L'ull dret era blau i l'esquerre era vermell.
T'acceptem.
Ho sabia! Jo també en sabia el color!
Ho sabia, de veritat!
Rudge, sembles humà,
com l'Emily.
Crec-crec!
Molt bé, Rudge, et presento l'Aiguaneu…
L'hipopòtam, per si no ho veus!
Aquest esquitx és el Trinxaossos,
que et diu "hola".
Encantat.
Aquí, tothom ve de la imaginació?
Sí, tots som imaginaris.
Imaginaris?
Els adults humans sempre ens han dit així.
No em diguis que… No en saps res, Rudge?
Rudge, saps que els nanos que tenen molta imaginació ens inventen,
esdevenim els seus millors amics
i tot és fantàstic i meravellós, no?
Però quan creixen, perden l'interès en nosaltres i ens obliden.
I normalment aquest és el nostre final.
Però, atenció!
No tot són llàgrimes, al contrari.
Abans que això passi,
el Zinzan duu amics com tu a aquesta biblioteca.
Molts llibres estan fets a base d'imaginació, no?
Rudge, per a nosaltres, la imaginació
és com l'oxigen per als humans.
I aquesta biblioteca n'està plena.
Ah, mira!
La Lady Cubie. És la imaginària d'un artista famós.
Ja ho crec! El petit Picasso em va dir que un dia em pintaria.
Com l'adoro!
I aquest és el Baró Metrònom.
Ell i el seu amic sord, un compositor famós,
van crear un munt de peces musicals precioses.
Estaven fets l'un per l'altre.
I aquell vellet tremolós és tota una llegenda.
És un dels imaginaris més inspiradors i respectats de la història.
Ser o no ser. Aquesta és la qüestió.
Naixem de la imaginació dels infants
i som els seus millors amics.
Fem del món dels éssers humans un lloc més bonic.
No és meravellós?
Ja ha marxat tothom.
Ara la Biblioteca és tota nostra.
Rudge, ara és quan comença la diversió.
Ara que saps com d'increïbles som els imaginaris,
no creus que ens mereixem ser en un lloc magnífic, esplèndid i sensacional?
Et dono la benvinguda…
a la Ciutat dels imaginaris!
L'aroma s'ha esfumat.
Quan una persona es mor, el seu imaginari desapareix.
Quina llàstima. Costa trobar material de tal qualitat.
Un matcha latte i el got d'aigua que ha demanat.
Tu i jo hem de menjar.
Ens mereixem menjar alguna cosa especialment deliciosa
i particularment fresca.
Ja veuràs.
El meu nas exquisidament fi la trobarà.
- Aquí té. - Grazie.
Emily, escolta, et puc fer una pregunta?
Gràcies.
Aquesta ciutat increïble està feta de la imaginació dels llibres.
Demà serà una altra ciutat, i l'endemà tornarà a canviar.
Canvia cada dia.
Ahir era el Machu-Picchu.
El dia abans vam anar a la terra dels gambosins.
Això és casa nostra.
A les biblioteques podem anar a qualsevol lloc i tornar quan vulguem.
Saps què, Rudge? Nosaltres sols no podem crear tots aquests llocs.
És la gent real, qui crea coses amb la seva imaginació.
Nosaltres no podem.
Però hi ha feines que només podem fer nosaltres.
Que bo!
Feines?
Sí!
Viure aventures amb la imaginació dels infants i jugar amb ells.
Aquest entrepà tan bo i els núvols que ens estem partint
els hem guanyat a les imaginacions dels nens.
I a partir de demà al matí, tu també treballaràs, Rudge.
Sí, però…
Emily, he de marxar, me n'he d'anar.
Avui, la meva amiga… Aquest tal Bunting…
Bunting?
Rudge, has dit B-Bunting?
Sí.
Què en sabeu?
Ens ha atacat!
Anàvem a comprar amb la mama, i ens ha atacat!
Han atropellat la meva amiga per culpa seva.
Bunting… El senyor Bunting!
És molt desagradable.
S'alimenta d'imaginaris.
Ens ha devorat a centenars per poder viure centenars d'anys.
Per molt trist que sigui,
hem d'acabar dient adeu als nostres amics humans.
Però el senyor Bunting no volia dir adeu a la seva imaginària.
Quan ja era un adult encara volia el poder de la imaginació.
Així doncs, un dia, es va menjar l'imaginari d'algú altre!
El Sr. Bunting pot aparèixer en qualsevol lloc!
Sent la nostra olor i ens acaba trobant!
Llavors ens devora i continua vivint eternament.
D'aquesta manera, no perd el poder d'imaginar.
És allà fora, en algun lloc.
Va, calmeu-vos.
No passa res. Som a la Biblioteca.
La Ciutat dels imaginaris és un lloc segur.
Em sap greu dir-t'ho, Rudge.
Aquí tothom ha sentit a parlar del Sr. Bunting,
però és una llegenda, una història i prou.
No t'inventis coses i diguis que l'has vist.
No existeix. Ningú ha vist el senyor Bunting.
Però nosaltres sí! Va atacar l'Amanda i se'm va intentar cruspir.
Rudge, em sap greu, però el Bunting no és real.
Et dic la veritat, Emily.
El Bunting la va atacar.
Rudge, no sé què ha passat, però t'entenc.
Estàs preocupat per la teva amiga.
Ho estàs passant malament, però això no vol dir…
Ei, Rudge! On vas?
Vaig a buscar l'Amanda.
No la trobaràs.
Ho saps, oi?
Si marxes de la Biblioteca, desapareixeràs.
Escolta, Rudge…
T'ho diré sense embuts.
No tornaràs a veure la teva amiga.
Les coses no van així.
En aquest món hi ha regles que no tenim més remei que seguir.
Ja t'ha oblidat, Rudge, i no hi ha marxa enrere.
T'equivoques, l'Amanda no m'oblidarà mai.
Si tan segur n'estàs, per què no t'ha cridat encara?
Com és que encara ets aquí? Digues.
No, no és això.
L'amiga del Rudge ha mort.
Mira, Rudge… Abans has dit els colors al revés.
L'ull dret del Zinzan és vermell, i l'esquerre és blau.
El que veus no és sempre el que sembla.
Molt bé, escolteu-me!
És hora de recollir tot això i anar a dormir.
Emily, espera!
Que no pots dormir, jove?
Zinzan?
S'hi està molt bé, aquí.
Mai passaràs fam, si treballes.
Vas dir que jo era la resposta de l'Amanda.
Però per molt que ho intenti, ara no la puc veure.
És aquesta, la resposta? La resposta de l'Amanda?
Tothom passa per l'experiència de dir adeu.
El meu amic era un company magnífic.
Malauradament, el meu estimat amic no vivia en una llar feliç.
Cada vespre, em demanava que em quedés despert,
a l'aguait, al seu costat.
I així ho feia.
El vetllava sempre, de dia i de nit,
fins que, al final, em va oblidar.
Per això no puc dormir.
No em van imaginar perquè ho fes.
Els imaginaris naixem per un motiu.
I pots estar tranquil, jove.
Vetllaré per tu.
Zinzan.
Jo no ploro mai
perquè així és com em va imaginar l'Amanda.
Rudge, amunt.
És de dia, toca llevar-se.
Va, que l'Emily ens espera.
Emily!
Per fi. Arribes tard.
Si no t'afanyes, les millors feines volen. Som-hi!
Bon dia, Emily.
Bon dia, Rudge.
Va, en marxa. Som-hi!
CONTES PER A NADONS, MANUALITATS, BUSQUEM VOLUNTARIS
Primer, t'has de concentrar en el tauler d'anuncis.
CLUB DE LECTURA, GOS DESAPAREGUT FESTA D'INAUGURACIÓ
Molt bé. Tard o d'hora apareixerà una feina perfecta per a tu.
Això?
Rudge, mira. Fixa-t'hi bé.
TAULER D'ANUNCIS
L'AGÈNCIA
Fotografies…
Emily, veig fotografies.
Exacte.
Són els nens que volen jugar amb nosaltres.
Només cal que escullis la foto de qui més et cridi l'atenció.
Escollir l'amistat és molt important.
Aquest s'imagina coses delicioses.
Vull menjar gelat!
- Potser aquest? - Li agrada barallar-se!
Rudge, no es tracta de pensar, sinó de sentir.
John!
CAPITÀ JOHN
És el John.
- Va, Rudge! Agafa-la, Rudge! - Agafa-la, Rudge! Sí!
Rudge, la foto és com un bitllet de tren.
Un cop l'agafes, ni se t'acudeixi perdre-la.
Sí, la tinc!
Tripulació!
Hem completat l'entrenament. Preparin-se per a la hipervelocitat!
Ha collit la roca lunar?
La roca lunar?
La nostra missió és aplegar artefactes únics.
Trobi-la i torni de seguida.
Torni immediatament! S'acosta l'enemic.
Rudge, torna ara mateix!
Tothom al seu lloc! Preparin-se pel contraatac!
Sí, capità!
Rudge, que hem de treballar, no jugar!
Treballar jugant.
Aquest nen juga en la seva imaginació,
però a nosaltres ens hi va la vida.
Si ens morim en un món imaginari, desapareixem.
Espera un moment,
i el Trinxaossos?
No. No era amb mi.
On es pot haver ficat?
Potser escollir amics no és el teu fort.
Tant de bo ell fos aquí…
El superheroi galàctic Plof!
Trinxa?
És el Trinxaossos!
Som-hi, Plof!
Molt bé!
Ben fet!
Gràcies… Plof.
La imaginació s'esvaeix!
A tot arreu hi ha bèsties salvatges.
Rudge, la foto!
Això no és la Biblioteca.
T'ho he dit! Sense la foto no podem tornar.
Només som imaginaris per a un dia.
Quan acabem la feina hem de tornar a la Biblioteca.
Oh no… És tancada!
Emily, la finestra és oberta!
Crec que jo també hi puc passar.
Si estiguéssim atrapats,
hauríem desaparegut al final del dia.
Ho sento.
Tranquil. Era la primera vegada, Rudge.
L'Aiguaneu té raó.
Bé, doncs, què hi farem.
Va, som-hi. Hem de tornar abans de desaparèixer.
No pot ser,
de debò?
Què passa?
Plof, demà vull jugar amb tu una altra vegada.
Mira! S'ha convertit en el Plof.
Que bé!
Me n'alegro molt per tu!
- Me n'alegro moltíssim. És fantàstic! - Quin dia.
Ara el Trinxaossos ja no és només un amic per a un dia,
sinó un amic per a cada dia.
Això gairebé no passa mai, és molt especial.
S'ha de celebrar com cal.
Amb menjar espacial.
A veure quin gust té.
Et puc fer una pregunta?
La teva amistat…
Emily, la teva amistat es va…?
Si es va oblidar de mi?
Més o menys, suposo.
I tu… Vas poder oblidar-te'n?
Suposo que sí. Ja fa molt de temps.
A mi m'encantava la imaginació de l'Amanda.
L'Amanda és una persona inoblidable.
Quan entra en una habitació, tot cobra vida.
La làmpada de peu es converteix en un arbre tropical.
La calaixera s'omple de tresor pirata.
El gat que dorm és una bomba de rellotgeria.
El cap de l'Amanda és ple de mons brillants,
i quan era amb ella
jo també brillava.
Tant de bo… Tant de bo que sigui viva.
Tant és si no la puc tornar a veure. Vull que sigui viva.
Trobaràs algú altre tan increïble com l'Amanda, ja ho veuràs, Rudge!
Primer va l'Aiguaneu!
Primer li toca a l'Aiguaneu trobar algú!
Sí, tu primer, Aiguaneu.
Primer li toca a l'Aiguaneu!
Feia temps que no veia el cel real
i és tot gràcies a tu, Rudge.
Va, hem de marxar.
La porta correcta al lloc correcte!
Estàs bé? Què et passa?
Hem de tornar!
Plof!
Emily, una cosa.
Què passa si no ens obliden,
però ens devoren?
Una altra vegada?
T'ho vaig dir!
Escolta! Si ens devoren,
què els passa als nostres humans?
No ho sé, potser el seu esperit es mor per culpa del forat que els deixa al cor.
Emily, confia en mi, si us plau.
Espera, Rudge, què passa?
- Et prometo que tornaré! - Emily, el bus!
Emily, que ve el bus!
Rudge…
Bunting!
Ah, aquí la tenim! L'aroma!
Quina fragància tan dolça.
No has desaparegut.
Com t'ho has fet per sobreviure?
Això vol dir que la nena encara és viva?
No, no és això. La teva aroma ha canviat, Roger.
Calla, Bunting. És tot culpa teva.
Jo no vaig fer res.
Vas ser tu.
La petarrella va tenir l'accident perquè tenies por i et vas posar a córrer.
No?
Mentida!
No és mentida.
És qüestió de si t'ho mires des del teu punt de vista
o des del meu punt de vista.
Tothom veu el que vol veure, no trobes?
Si no ho poden veure és perquè no ho volen veure.
M'entens?
Bé, Roger, és trist, certament,
però ningú et pot veure ni et pot sentir
perquè ningú et vol veure ni et vol sentir.
Així i tot, ¿vols continuar en aquest món,
on ningú veurà les teves llàgrimes ni et sentirà plorar?
No, t'equivoques, Bunting.
Que sàpigues que jo no ploro mai!
Rudge?
Un altre bus?
Qui és?
Gràcies, Goldie.
Truca'm a qualsevol hora.
Estàs bé?
Tornem a casa.
Aneu amb compte.
Bona nit.
Mama, espera.
Lizzie, reina, per què no descanses una mica?
Estic bé.
De debò que no pots quedar-te a l'hospital amb l'Amanda?
Pel que sembla, no.
Dona-li un munt d'abraçades quan es desperti.
No et preocupis. És una nena molt forta.
Es despertarà segur.
L'Amanda corria cap a mi.
En veure'm,
semblava que em volgués dir alguna cosa.
Si us plau, no et culpis a tu mateixa.
Lizzie, em sents?
Perdona, mama.
He de preparar el que he de dur a l'hospital demà.
Sí, bona idea.
RUDGER, NO OBRIS AQUESTA CAPSA. AMANDA
A veure, jo no soc el Rudger.
És veritat.
Te'l va comprar el teu pare, que t'estimava amb deliri.
NO T'OBLIDIS DEL PAPA. PROTEGEIX LA MAMA. NO PLORIS MAI.
Com va per allà? Ja t'hi has acostumat?
Papa, tornaràs a obrir una llibreria?
Que bé!
Ven llibres seriosos si vols, però et faran falta llibres divertits!
Llavors, tothom vindrà a la llibreria.
La mama? Ahir a la nit es va posar a beure cervesa i a plorar.
Sí, Green Lager. Però no et preocupis per ella.
Jo la protegiré.
Jo? Em sento una mica sola, però no ploro.
Si plorés, et preocuparies, oi?
Papa?
Espero que facis molts amics.
I de tant en tant,
¿potser podries
escriure'm una carta…?
Per què t'has mort, papa?
No oblidaré el papa…
Protegiré la mama…
I…
no ploraré mai.
Rudger.
Aquell dia vaig néixer jo.
Amor meu…
Amor meu, si us plau…
Si us plau…
Mama.
Protegeix la nostra…
Amanda.
Ara sé per què ets tan especial.
T'han assaonat amb l'espècia de la tristesa.
Una espècia amb un gust molt potent.
Està més clar que mai que et mereixes que te'm mengi.
Si tu desapareixes,
la tristesa de la petarrella també desapareixerà, no?
Pensa-hi, Roger.
Vosaltres sempre desapareixeu.
Quina diferència hi ha entre això i que jo et mengi?
Emily…
Espera!
Emily, és el Bunting.
Ja ho sé!
Emily!
És viva!
Què dius?
L'Amanda… és viva!
L'Amanda és viva!
És a l'hospital, viva!
Ara hem de sortir d'aquí!
Torneu directament un cop acabeu la feina!
Zinzan.
I l'Aiguaneu?
A la Biblioteca, preocupant-se.
Emily, l'Aiguaneu vol que tornis a casa.
Tornaré. Tornarem plegats.
Zinzan, és aquí?
Hauria de ser aquí.
On és? On és la porta?
Com és que s'ha fet tan fosc?
S'ha fet fosc?
"Des d'on soc jo, el sol brilla a tort i a dret."
És el Bunting.
Zinzan, ens hem d'afanyar.
Espereu. Hi ha alguna cosa que no rutlla.
No m'interessen ni la noia ni el gat.
Naturalment, jo només consumeixo les menges més fresques.
Zinzan!
Els imaginaris a punt de desaparèixer fan una olor inigualable.
Senyor Roger.
Permet-me que t'ensenyi una cosa important
abans de menjar-te.
Vosaltres i jo som diferents.
A vosaltres us van imaginar.
Mentre que jo soc el contrari.
Ho enteneu, oi?
Jo soc qui imagina.
Pareu atenció.
He presenciat èpoques i he visitat indrets que desconeixeu,
i he vist infinitat de coses i infinitat d'imaginacions
en tota mena de llocs.
I pel camí he menjat les creacions invisibles que m'he trobat.
No podeu escapar-vos de mi. És hora de rendir-se.
Escolta, Rudge, et vull dir una cosa.
Per què no ho deixeu córrer?
La meva amiga estava malalta i era a l'hospital des que va néixer.
No em va oblidar, Rudge.
La veritat és que la meva amiga va morir abans de poder-se fer gran.
Oblidar és una cosa, que et prenguin la vida, una altra!
Rudge, tu encara pots veure l'Amanda.
Jove, troba la porta.
La porta… Però on és?
Concentra't! Mira per tot arreu. Corre!
D'acord.
Noiet, córrer no et servirà de res.
Tenir esperança no et servirà de res.
Tots acabareu desapareixent, sols al món.
Emily! Zinzan!
Molt bé, jove.
Encara no ho enteneu?
Quina llàstima, de veritat.
Fins i tot això no és més que imaginació.
Bang.
Emily!
Els imaginaris no n'apreneu. No podeu canviar res.
Corre, porta-la a dins.
Aguanta, Emily!
Rudge,
les ulleres que t'he donat,
les va imaginar la meva…
La meva amiga real.
Emily, desperta't.
Rudge…
Sí?
Dona-li records a l'Amanda… de part meva.
Ho faré, t'ho asseguro.
Hi ha una cosa que la imaginació no pot vèncer.
I és…
- Emily. - …la realitat.
Emily!
Què?
El Rudge i el Zinzan!
Benvinguts a casa!
On éreu? La ciutat d'avui és Dejima, a Nagasaki.
Aiguaneu, l'Emily ja no hi és. L'Emily ha desaparegut.
Ha sigut culpa meva. Ha desaparegut per culpa meva.
Rudge?
Ha sigut ell…
L'ha feta desaparèixer.
Espera, l'Emily? Quina Emily?
És la teva nova amiga?
Creus que també es farà amiga de l'Aiguaneu?
Jove, de qui parles?
Emily!
El Bunting ha devorat una de les nostres?
Zinzan, si ha… Però si ha desaparegut davant nostre.
¿M'estàs dient
que l'Emily era amiga nostra?
I jugarem molt.
Ens ho passarem molt bé.
Què fas?
Estàs bé, jove?
Què passa?
No, no he sentit a parlar d'una dama anomenada així.
Jo tampoc.
Aquí no.
Perdó, no l'hem vista.
Era una nena fantàstica.
Alegre i honesta, amb un somriure encantador.
Tu te'n recordes?
Com la podria oblidar?
És clar que la recordo. Saps què se n'ha fet?
Ha desaparegut per culpa del Bunting.
Com que "ha desaparegut"?
No pot ser.
Pel que sé el Bunting només ataca imaginaris.
Per què atacaria la meva Lizzie?
Espera, crec que no sé de qui em parles.
De l'Elizabeth Downbeat.
És la meva amiga, la meva Lizzie.
La Lizzie?
La Lizzie és la mare de la meva amiga. La mare de l'Amanda.
Ah, ara tot té sentit.
I és feliç?
S'ha fet gran i és feliç amb la seva vida?
Sí, crec que sí.
Crec que és feliç.
Treballa un munt, però quan no està treballant és divertida.
Ens porta al parc i a la piscina.
I fa unes galetes boníssimes.
Em podries dir si…
L'has sentit parlar de mi alguna vegada?
Parlar de tu?
Sí, de mi.
Em dic Nevera. Ella em va posar el nom de 'Nevera'.
És veritat que té una caixa enorme a la cuina amb aquest nom.
Li deu dir així per tu.
Diu el teu nom cada dia.
De veritat? Llavors sí que es recorda de mi.
La meva gran amiga.
Em sap greu. No crec que…
I les seves galetes són tan bones com sempre, eh?
Saps, a vegades tant se val si és real o no.
A la vida, val la pena creure en allò que vulguis creure, Rudge.
El que importa de debò és la història en què creus.
Sí, això és el que importa.
Gràcies. Gràcies, Nevera.
L'AGÈNCIA
Bon dia, Rudge!
Jove, què busques?
Aniré a l'hospital de l'Amanda.
Faré que m'hi porti una amistat humana.
Però no saps en quin hospital és, no?
El Bunting t'ensumarà i t'acabarà trobant.
Et devorarà abans que hi arribis.
Encara que sigui viva,
ja no et recorda.
Per això vas començar a desaparèixer.
Encara que la trobis, no servirà de res.
Em sap greu, però és un fet.
Els éssers humans ens obliden. Les coses són així.
Perquè som imaginaris.
I amb això no n'hi ha prou?
Ser un amic inventat no és suficient?
Jove, ho has d'entendre.
Zinzan, clar que em fa por desaparèixer
o que em devori el Bunting.
Però hi aniré.
Encara que desaparegui, i que ningú no em vegi mai més.
El temps que he passat amb l'Amanda és real.
Encara que la resta del món no s'ho cregui,
jo sí.
M'alegro d'haver sigut amic de l'Amanda.
Rudge.
Zinzan, vull veure l'Amanda.
Li vull dir que es desperti i que lluiti per la seva vida.
Li vull dir que, passi el que passi,
jo sempre seré al seu costat.
Ho he de fer, abans de desaparèixer.
Julia.
És l'amiga de l'Amanda.
És la meva… No, la nostra…
La nostra lluita, la de tothom que és invisible.
Zinzan, aquesta és la meva resposta.
Jove!
No, no! Es pot saber què et passa?
Au, va. Que no ho entens?
La funció és avui, i n'ets l'estrella, la prima ballerina.
Ets la princesa Aurora!
Soc el Rudger, l'amic de l'Amanda.
El Roger?
No, el Rudger, l'amic de l'Amanda.
Si us plau, Julia, porta'm a l'hospital on és l'Amanda ara mateix.
L'amic de l'Amanda? Això no té ni cap ni peus.
Ets la meva Aurora.
Escolta'm.
Avui fascinaràs totes i cada una de les persones del públic.
Julia, si us plau! T'ho suplico.
No tinc temps a perdre! És molt important.
T'he de demanar un favor.
La meva… No, jo… a l'hospital…
Què li passa?
La Julia ha escollit el Rudge perquè sigui el seu imaginari.
Què fem? Què podem fer?
Ho tenim pelut.
Silenci! Va, ara, Aurora,
farem el "pas de deux del despertar".
Julia, que farem tard!
D'acord.
No!
Jove, deixa anar la fotografia!
Jove, reacciona!
Rudge, hi aniràs, no?
Aniràs a veure l'Amanda, te'n recordes?
L'Amanda?
Qui és l'Amanda? No sé pas qui vols dir.
És la teva amiga humana.
L'Amanda?
L'Amanda…
Te n'has oblidat?
Som-hi, Julia.
Ton pare vindrà més tard.
Com pot ser?
S'oblida del meu aniversari, però recorda que tinc funció?
Per aquí!
Julia, espera!
Corre, Rudge, corre!
Afanya't, jove.
Corre, va.
Aiguaneu, ajuda'l.
Sí, senyor.
Som-hi, jove.
Afanya't! Que no vols veure l'Amanda?
L'Amanda…
L'hospital…
Julia!
Espera!
Per aquí, jove.
Ànims, Rudge, tu pots!
- Zinzan! - T'hi atreveixes?
Sí.
Mama, has sentit aquest soroll?
Un soroll? Quin soroll, reina?
Julia!
L'hospital! Hem d'anar a l'hospital.
Julia, no em donis aquests ensurts.
Julia! Porta'm on és l'Amanda.
Si us plau, porta'm on és l'Amanda!
Ambulància. Hospital.
Molt bé, jove. Bona sort.
Amanda!
Soc el Bunting. El senyor Bunting.
Estic buscant una nena que es diu Amanda Shuffleup.
Està ingressada en aquest hospital.
- Sr. Bunting. - Sí?
Li pregunto per la seva relació amb la pacient.
PEDIATRIA
Per aquí.
És cap allà.
- Cap allà! - Cap allà!
L'Aiguaneu és massa gran i no pot sortir.
Torna a la Biblioteca, Zinzan.
Creus que el Rudge ha trobat l'Amanda?
Segur que sí.
Sabia que ho aconseguiria.
No et preocupis, Aiguaneu. Vetllaré per tu.
Julia! Mare!
Me n'acabo de recordar! És avui!
La funció de ballet és avui!
Encara sort.
Senyora Shuffleup,
està estable.
Moltes gràcies.
Mama!
Surto a comprar una xocolata.
Amanda!
Amanda…
És tot culpa meva. Ho sento.
Ho sé.
Sé que ets viva.
La teva imaginació és viva.
I soc aquí.
He tornat, Amanda. Soc aquí.
És hora de despertar-se.
Obre els ulls, si us plau.
No desapareixerem,
ens protegirem,
i mai dels mais plorarem.
Prou escapar-se.
Amanda, t'has de despertar!
Què hi tenim aquí?
No pot ser. El Roger?
Sabia que series aquí, Roger. M'alegro de tornar-te a veure.
Amanda…
On soc?
Vaja, t'has despertat.
Ets… Ets el meu metge?
Vols fer el favor de calmar-te?
Tot té una data de caducitat.
I la teva és avui, Roger.
A mi aquest vestit no m'enganya.
Amb qui parles?
L'has sentida? L'Amanda ja no et veu.
No se'n recorda de tu.
Úpala! Quina pena,
oi que sí, Roger?
R-Roger?
Qui… Qui sou?
I per què… Per què us baralleu?
Estic afamat, la veritat és que tinc molta gana.
Em menjaré tot el que ella t'ha donat,
incloent-hi la pena i el dolor.
Amanda!
Roger?
No.
Para. No es diu Roger.
Exacte! Soc jo!
Es diu Rudger! Rudger!
Rudger! Vine!
Amanda!
Molt bé, petarrella!
Ja ho sabia, que el teu Roger era una presa digna.
Preparat, Rudger?
Sí!
Agafa't fort!
Ja ho faig, t'ho asseguro!
Això s'ha posat interessant.
Et porto centenars d'anys d'avantatge imaginant, estimada.
Amanda, creus que aquesta barca pot volar?
La veritat
és que no!
Però tranquil!
Rudger!
Amanda!
Amanda?
Vostè és metge, no? Faci alguna cosa!
Ho sento, Sra. Shuffleup. Estic fent una enquesta sobre les criatures.
És una enquesta molt important.
Serà un moment, li ho asseguro.
Vostè va venir a la llibreria l'altre dia.
Se'n recorda! Em sento honorat, Sra. Shuffleup.
Vagi-se'n ara mateix!
No veu que la meva filla pateix?
Mama!
Amanda, com m'alegro que t'hagis despertat!
No te'l creguis… No li facis cas.
Cridaré un metge.
Mama… Aquest home vol devorar el Rudger.
Petarrella, no és que me'l vulgui menjar.
Només el vull retornar al no-res,
a la realitat.
Però vostè qui és?
A vostè i a la nena no els passarà res si no interfereixen.
Interferir?
Bonica!
Amanda, la mama et creurà.
Et pot ajudar.
Amanda, parla-l'hi del Nevera.
Vindrà. Si ella el crida, vindrà.
- Mama, el Rudger diu… - Amanda!
Tranquil·la, bonica.
El Rudger diu… El Nevera, crida'l.
Has dit "Nevera"?
És un gos. Un gos que es diu Nevera. El Rudger diu que el coneix.
El Rudger…?
Crida el Nevera.
Mama, has de cridar el Nevera.
Mama…
Una serp?
Benvinguda, senyora Shuffleup.
Li dono la benvinguda
al món dels imaginaris.
Mama! M'has sentit?
Amanda,
te la trauré de sobre!
Mama!
Rudger!
Mama! Salva el Rudger!
Deixa'l anar! He dit que el deixis anar!
Deixa'l anar ara mateix!
Està amb nosaltres, deixa'l anar!
És amic nostre!
No deixarem que t'enduguis el nostre amic!
Bub-bub!
Som-hi, Nevera!
- Mama! - Amanda!
Per què us fiqueu on no us demanen?
Només és un imaginari.
Me l'hauríeu de deixar menjar i punt!
Rudger!
Amanda, viu la teva vida, amb la mama.
Rudger!
Té un gust indescriptible.
Realment supera la imaginació.
Cal dir que,
més que fresc,
tenia cert gust de podrit.
Però ho he aconseguit. M'he menjat un imaginari excepcional!
Això és el que anhelava.
L-La realitat!
SR. BUNTING
Estàs bé?
Sí, estic bé, tranquil·la.
M'alegro de tornar-te a veure desperta, bonica.
Soc aquí, mama. Soc aquí.
Mira-la. És tal com havies dit.
S'ha fet gran i és feliç, molt feliç.
Sí, la meva Amanda
també és molt feliç.
Va tot bé?
Sí.
Mare meva, s'ha despertat!
- Sí. - Quina alegria! Vaig a avisar la doctora.
Gràcies.
Gràcies, Rudger. I gràcies a tu també, estimat Nevera.
Rudger, gràcies per venir.
No estava sol.
M'ha ajudat la gent de la Biblioteca.
El Zinzan, l'Aiguaneu
i també l'Emily.
Amanda, tindràs moments feliços i tristos, en un cicle que es repetirà i es repetirà.
I et faràs gran.
Rudger.
Amanda, per molt temps que passi,
vingui el que vingui,
jo sempre seré part de tu.
Gràcies per venir
fa tres mesos, tres setmanes i tres dies.
Amanda…
No desapareixerem,
ens protegirem
i mai…
I mai…
dels mais plorarem.
Som-hi?
Som-hi, Rudger! Una última aventura!
Sí!
Un ocell com mai s'ha vist.
Una flor com mai s'ha vist.
Una brisa com mai s'ha vist.
Una nit com mai s'ha vist.
Has vist mai res de tan meravellós?
Jo sí!
Basada en la novel·la "Els imaginaris" de A.F. Harrold
Subtítols: Marina Torruella Bonsoms