Pták, kterého nikdo nespatřil.
Květina, kterou nikdo nespatřil.
Vánek, který nikdo nespatřil.
Noc, kterou nikdo nespatřil.
Už jste někdy viděli něco tak nádherného?
Jmenuji se Rudger.
Jsou mi tři měsíce, tři týdny a tři dny.
Narodil jsem se tady.
Ve světě, který si vymyslela Amanda.
Amanda si vždycky vymýšlí ty nejskvělejší světy.
Tohle je pracovitý obr,
užvaněná veverka
a mořská velryba.
Někdy si umí vymyslet i děsivé věci.
Rudgere!
Tohle je Amanda!
Amanda si mě vymyslela, a tak jsem se narodil.
S Amandou jsme si dali slib.
Ať se stane cokoli,
nikdy nezmizet,
navzájem se chránit
a nikdy neplakat.
A co vy?
Máte tajného přítele, jako jsem já,
kterého nikdo jiný nevidí?
Dospělí, kteří bývali dětmi, nám říkají
„Vymyšlení“.
VYMYŠLENÍ
Někdy si přeju žít na místě, kde pořád svítí slunce.
Julie, po tom dešti by mohla být duha.
Duha slibu.
Slib? O čem to mluvíš?
Říká se, že když po dešti uvidíš duhu,
má ti připomínat důležitý slib.
Julie!
To je máma. Ahoj, mami!
Naši mají radši polární záři než duhu.
Táta určitě!
Další balet během letních prázdnin?
Ano, a poslyš,
víš, jak můj táta pořád zapomíná, že?
No, onehdy hned po ránu řekl:
„Co se dnes děje? Vím, že je to důležité.“
„Jistě, máš baletní recitál.“
Ale tak to nebylo.
Amando, měla jsem narozeniny!
Věřila bys tomu?
Proč myslíš,
že dospělí zapomínají na důležité věci?
Julie! Je čas jít!
Tak zatím!
Ahoj, Julie!
Rychle. Za chvíli ti začíná hodina. Ať nepřijdeš pozdě.
Ano, drahoušku, pojďme.
Já vím. Vždyť už jdu.
Ahoj.
Ano, já vím.
Johne, sedni si tamhle.
Než něco řekneš, není zač.
Díky…
VIZUÁLNÍ SLOVNÍK DIVOČINY
Do akce!
Všude kolem je divočina.
DÍKY!! VÝPRODEJ, 50 % SLEVA
Vážně? Dneska? Super!
- Ano, 17:00! - Vítej doma, princezno Amando.
- Ahoj! - Ano. Rozhodně.
Těším se.
Ano!
Goldie, přijali mou žádost.
Pozvali mě na pohovor.
Gratuluju!
Na novou kapitolu tvého života.
Snad to vyjde.
Od svatby jsem nepracovala jinde než tady v knihkupectví.
Neboj.
Nezapomeň, že jsi proslulá majitelka Popleteného knihkupectví.
Zvládneš to.
To doufám.
Tak tahle vypadá konec.
Lizzie,
určitě to nemáš lehké, když jsi na všechno sama,
ale vím, že to zvládneš.
Děkuju, Goldie.
Chtěla jsem…
Udělala bys pro mě něco?
Chceš pohlídat Amandu? Jasně, žádný problém.
Jsi nejlepší.
Amando, už můžu mluvit?
Jasně.
Zkouška, zkouška, raz-dva-tři.
Houstone, slyšíte mě?
Proč spolu nemůžeme mluvit ve škole?
Rudgere, tam jsem tě vzala jen proto, že jsi na tom tak trval.
Jsem jediná, kdo tě vidí.
Nebylo by všem divné,
kdybych mluvila s někým, koho oni nevidí?
Kdyby mě viděli, to by koukali, jak bych se uvedl!
„Ahoj všichni, jmenuju se Rudger!“
Cože? Takže naše rande padá?
Lizzie je v úzkých.
Vychovává Amandu sama.
Mám nápad na skvělé dobrodružství.
To, jak z oblohy padají hvězdy?
Ne.
Snad ne to, jak se útočí na starou paní Pórkovou?
Tomu něco chybělo.
To tedy ano,
a navíc se mi nelíbilo být v hrnci s klobásami.
Bylo tam moc horko.
Chápeš to, ne? I když si to není skutečné…
Jasně. Nechceš být vývar.
Fajn. Chápu.
Dnes to vypadá dobře.
Rudgere, čas na posvátný půdní slib.
Nikdy nezmizet, navzájem se chránit
a nikdy neplakat!
Jedeme, Rudgere!
Jeď, Bessie!
Počkej! Vydrž, zastav!
Co to je za jméno, „Bessie“?
Je to kráva, ne?
Co? To je pižmorožec.
Nemáš žádnou představivost.
Dělám si legraci! Nemyslela jsem to tak!
A jak by ji pojmenovala princezna Amanda?
Hyjé, Zelený ležáku!
Zelený ležák? Není to mámino pivo?
Amando?
Probůh…
Ahoj, Amando.
Mohla by sis mě představit, jak procházím zdmi a dveřmi?
Jako duch? Rozhodně ne.
Ale onehdy jsi zavřela dveře od šatníku
a já trčel dvě hodiny ve skříni!
No a?
Rudgere, ber to jako svůj vlastní pokoj.
A až budeme doma, budeš volný.
S tebou je to fajn, Amando,
ale někdy si chci hrát i s ostatními.
No, nevidí mě, takže si s nimi hrát nemůžu…
Ale je zábava je sledovat.
Au!
To studí.
Rudgere! Koukej na to.
To je…
vánoční stromeček!
Amando, zastav!
Rudgere!
Amando!
Rudgere!
Pusť mě!
Slečno Amando Popletená!
Co je tohle?
Ahoj, mami.
Ptala jsem se, co to je?
To není moc zdvořilé, mami.
Ne „co“, ale „kdo“.
Amando, kolikrát ti mám říkat,
abys ten deštník nechávala dole?
Podlaha i oblečení jsou úplně mokré.
Možná to byl Rudger.
Počkej!
- Amando. - Co?
- Zlato, kdy už se něco naučíš? - Co to říkáš?
Mami, všechno se učím ve škole.
Víš, že tak jsem to nemyslela.
Mami, zmáčíš podlahu.
Někdy mi jde z tebe hlava kolem.
Pojď dolů. Udělám ti kakao.
Nezapomeň na Rudgerovo.
Neboj.
Promiňte, pane, bohužel máme zavřeno.
Provádím tu průzkum.
POPLETENÉ KNIHKUPECTVÍ
Paní… Popletená?
Průzkum? Průzkum o čem?
Je to průzkum našeho světa a o tom,
jak se děti v dnešní době chovají.
Jestli vám to nevadí, máte nějaký průkaz?
Průkaz?
Ano. Něco, co vypovídá o tom, kdo jste.
Jsem Strnad. Pan Strnad.
Jako ten pták, vidíte?
Strnad luční, kterého je tu všude plno…
je docela roztomilý ptáček.
Nerada vám to říkám, když prší,
ale opravdu nemám čas.
Nechcete mi tu ten dotazník nechat?
Ne, to není třeba. Průzkum je dokončen.
Prosím?
Ano.
„Starý svět umírá a nový se rodí s obtížemi.“
„V harmonii mezi světlem a temnotou…“
Co se to vlastně narodilo?
Promiňte.
Všechny knihy vybíral můj manžel, takže…
Žádné omluvy, prosím.
A mimochodem…
tohle knihkupectví vskutku překrásně voní.
To bylo divné.
Průzkum dětí?
A ta holka byla taky divná.
Jaká holka?
Ta, co stála vedle něj.
O kom to mluvíš?
Rudgere, myslíš si to, co já?
Že tady nejsem jediný neviditelný kamarád?
Nejdřív musím projít pohovorem.
Já vím,
že mi chleba z nebe nespadne.
Amanda?
Je v pohodě.
Hraje si s Rudgerem.
Ne, ne s „Rogerem“, ale s Rudgerem.
R-U-D-G-E-R.
To je asi tak všechno k jejím novým kamarádům.
Mami, nesměj se. Ale Rudger není skutečný.
Vidí ho jen Amanda…
Je úplně vymyšlený.
Věřila bys tomu?
Říkala jsem, ať se nesměješ.
Amanda říká, že ho vidí.
Promiň, Lizzie.
Jen mi to připomnělo minulost.
Minulost?
Ty si nevzpomínáš?
Jak že se to jmenovalo?
Už to mám. Chladnička! Chladnička!
Ano, drahoušku, říkala jsi mu Chláďa.
Chladnička?
Mami, o čem to mluvíš?
Říkalas, že tě Chláďa zachránil před ošklivým hadem.
Byli jste nerozluční, věčně spolu!
Myslím, že to byl pes.
Pes?
Ano. Příště se zeptej bratra.
Chláďa mu způsobil spoustu problémů.
Mami! Oven to dělá zas!
Vrať se, Ovene!
Amando, dej pozor, ať Oven nespolkne tu kuličku.
Jo, já vím!
Chláďa?
Nemám vajíčka.
Lizzie. Co se děje? Jsi tam? Haló?
Díky, Goldie.
Hodně štěstí při pohovoru.
POPLETENÉ KNIHKUPECTVÍ
…19…20. Připraveni?
Ne, ještě ne, Goldie!
Já se schovám pod pult a vy, pane Rudgere, se schovejte tamhle.
Rotmistře,
jsem si jistý, že mě nenajde.
Pane Rudgere, musíme se schovat oba!
Rozumím.
Musíme přežít, než se vrátí máma, rotmistře.
Už jdu!
Ne, ještě ne.
Amando? Amando!
Co si představuješ?
Promiň, nic.
Pospěš si! Najde tě!
Tak dobře. Schovám se tamhle.
Jo.
Skvělý nápad zhasnout světla, rotmistře!
Rudger, to jsem neudělala já.
Ne?
Amando!
Rudgere!
Mám tě, princezno Amando!
Všechno je v pořádku.
Jsem ráda, že je ten jistič v pořádku.
Nechtělo by se mi opravovat celé rozvody.
Už to tady všechno chátrá.
Jednou k tomu dojde.
Za to může ta holka.
Jaká holka?
Zhaslo světlo, pak se zablesklo a objevila se ta holka.
No, došlo k výpadku…
Byla tam!
Ta dlouhovlasá holka, která tu byla předtím…
tvářila se fakt děsivě,
popadla Rudgera a chtěla ho odvést pryč.
Přísahám, že tam byla.
Amando… Amando, zlatíčko…
Někdy máš ve své chytré hlavičce moc myšlenek.
Všechno je v pořádku.
Ne! Není to jen v mé hlavě.
Opravdu tu byla.
Amanda si někdy ráda vymýšlí kamarády.
Bude v pořádku.
Ale, mami…
Goldie, už můžeš jít domů.
A děkuju.
Tak nashle.
Jo.
Měj se, princezno Amando.
Mami, věř mi, je to pravda.
Ta holka a Rudger…
Amando, prosím. Žádné takové dítě není.
Taková scéna kvůli někomu, kdo neexistuje.
Zlato, jsem unavená.
Měla jsem těžký den.
Pohovor nedopadl dobře.
Kdyby tu byl táta…
Ano, máš pravdu. Kdyby tu byl táta, zvládl by to.
Ne, mami. Táta by mi věřil.
To je hrozné! Nechápu, proč ti nevěřila!
Byla to ta nejděsivější věc na světě.
Ta holka páchla hnilobou a byla studená jako rampouch.
Vím, že máma to nemá lehké,
ale my dva občas taky!
Ticho, Rudgere.
Taky máme svoje problémy.
Táta by ti věřil.
Máš naprostou pravdu. A kdyby tu byl, nemuseli bychom…
Buď zticha! Nic nevíš.
Amando…
Je to pravda.
I ty jednou zmizíš.
Stane se to.
Protože když si tě přestanu představovat, navždycky zmizíš.
Cože?
O čem to mluvíš? Budu…
Nech mě na pokoji!
Amando, tobě je to jedno?
Napadla mě ta duchna!
Mohla mě unést.
Posloucháš mě?
ÚČETNICTVÍ
Co to dělám?
Co to mělo znamenat?
Málem mě unesla…
ta černovlasá děsivá holka.
Co?
Promiň?
Ty mě vidíš?
Vidím…
ale jen nepatrně.
Jsi taky něčí kamarád?
Vymyšlený kamarád?
Až donedávna ano.
A proč se ti děje tohle?
No, můj kamarád mě už asi nevidí.
Už mě nepotřebuje.
Ty mizíš?
Jo.
Co se stane dál?
Nevím.
Bolí to?
Máš strach?
Nikdy jsem nemizel, ale i tak…
Mám strach.
Amando,
moc mě to mrzí. Včera jsem se nechovala hezky.
Fajn.
Zítra bychom si mohly jít zaplavat.
Co ty na to?
Nebo můžeme zajít k babičce Sklíčené.
Můžete spolu péct sušenky, zahradničit
a Rudger by se mohl přidat.
Dobře.
Srdíčko, počkej tady, jdu zaplatit parkování.
Neomluvíš se?
Za co?
Já nezmizím!
Co tě tak štve?
Nikdy nezmizet, navzájem se chránit a nikdy neplakat!
Slib je slib, ne?
Rudgere, jsme na parkovišti, ne na půdě.
Co to děláš?
Vidíš? Já nezmizím.
Rudgere, prosím. Není to bezpečné.
Nebyli jsme spolu a já nezmizel.
Nový objev.
Nezmizím, i když mě nevidíš.
Dobře! Chápu! Vrať se.
Spletla jsem se, Rudgere. Promiň mi to.
Rudgere!
Nazdárek, holčičko.
Omlouvám se, že jsem tě překvapil.
Neboj, pro tebe jsem si nepřišel, holčičko.
Ne. Jdu si popovídat s tvým kamarádem.
Ke tvé smůle
je fronta u parkovacího automatu dost dlouhá.
Asi to chvíli potrvá.
Amando, uteč!
Rudgere!
Na Vymyšleného téhle jakosti jsem už dlouho nenarazil.
Sladká vůně…
Ano, je to naléhavé.
- Prosím, hned někoho pošlete. - Amando!
Je v pořádku?
Amando!
ZÁCHRANNÁ SLUŽBA
Já tě vidím.
Vím, co jsi zač. A znám mnoho takových jako ty.
Také chápu, čím si procházíš.
Upadnout v zapomnění je vskutku těžké.
Ale dříve nebo později se to stane nám všem.
Ne, já nejsem zapomenutý.
Stala se nehoda.
Amandu srazilo auto a pak…
To je totéž.
Obávám se, že začínáš mizet.
Co…
Bojím se, že se tvůj drahocenný čásek krátí.
Pojď se mnou, mladíku.
Amanda…
Amanda je mrtvá, že? Proto jsi tady.
Jsi smrtka.
Nejsem zubatá. Jmenuju se Zinzan.
Znovu opakuji, že už ti moc času nezbývá.
Můžeš tady zůstat a zmizet,
nebo můžeš jít se mnou.
Nemůžu. Musím za Amandou.
Je to na tobě, mladíku.
Ale…
já nechci zmizet.
Mohl bys přidat do kroku?
Kam jdeme?
Někam, kde budeš v bezpečí. Nemusíš se bát.
Kde to asi tak bude?
Naše cesta nás dovede ke správným dveřím na správném místě.
Co to znamená?
Prosím, ticho, mladíku. Kladeš příliš mnoho otázek.
Promiň, Amandy se pořád na něco vyptávám.
A odpovídala ti Amanda?
Ne vždycky.
Co dělala, když neměla odpověď?
Obvykle si něco vymyslela.
Možná proto si tě vymyslela, mladíku.
Protože jsi byl odpověď.
Odpověď?
Myslíš, že jsem Amandina odpověď?
Správně. Naplnil jsi svou roli Vymyšleného.
Soustřeď se jen na to, co máš přímo před sebou.
Slepá ulička?
Podívej se pořádně.
Tyhle dveře tě dovedou k novému životu.
Nepřemýšlej. Prostě běž.
Je čas zapomenout na ty, kteří zapomněli na tebe.
Zinzane…
Ještě toho o tobě musím hodně zjistit.
Snad se ti bude nový život líbit. Patříš sem.
Promiňte…
Přivedl mě sem Zinzan a já myslím…
Promiň, že obtěžuji, ale proč s ní mluvíš?
Je to skutečná osoba. Nevidí tě ani neslyší.
Jasně.
A můžeš uhnout?
Koncert začíná!
Hej!
- Emily! - Emily!
Ahoj!
Všichni!
Bavíte se?
- Jo! - Jo!
A jak se máte, lidi?
Všichni! Co je zítra za den?
- Sobota! - Sobota!
A pozítří?
- Neděle! - Neděle!
A co je to za dny?
- Naše oblíbené dny! - Naše oblíbené dny!
A co je na nich výjimečného?
- Jsou pracovní! - Jsou pracovní!
Tvrdá práce je naše hra!
A pak se o všechno dělíme.
Kdo jsi?
Jsi tu nový.
To jsem.
Odkud víš o tomhle místě?
Od Zinzana.
Jak se jmenuješ?
Rudger.
Rudgi. Jakou měl barvu očí?
Rudge?
Tak jakou barvu?
Tvoje oči ne.
Jaké oči měl Zinzan?
No…
Pravé měl modré a levé červené!
Jsi přijat.
Já to věděl! Taky jsem znal barvu!
Věděl jsem to! Doopravdy!
Rudgi, vypadáš jako člověk.
Jako Emily.
Křup, křup!
Rudge, tohle je Vločka.
Kdyby tě to zajímalo, jsem hrošice.
Tenhle mrňous je Kostikřup
a zdraví tě.
Těší mě.
Všichni tady jsou dílem fantazie?
Ano, všichni jsou Vymyšlení.
Vymyšlení?
Tak nám říkají dospělí.
Je možné, že bys o tom nic nevěděl, Rudgi?
Rudgi, víš, jak si nás vysní neobyčejná dětská fantazie
a my se s těmi dětmi skamarádíme
a všechno je báječné a skvělé?
Ale pak děti vyrostou, ztratí o nás zájem a my upadneme v zapomnění.
A to je ve většině případů náš konec.
Ale mám novinku!
- Musíme toho… - Hej!
- …využít pro sebe. - Ahoj.
Protože než se to stane,
Zinzan sem do Knihovny přivede přátele, jako jsi ty.
Většina knih vznikla z představivosti, že?
Rudgi, představivost je pro nás Vymyšlené tím,
co pro lidi kyslík…
a tahle Knihovna je ho plná.
Podívej!
To je Lady Cubie. Vymyslela si ji slavná umělkyně.
Přesně tak. Malý Picasso mi řekl, že mě jednou nakreslí.
Zbožňuju ho.
A tady je Baron Metronom.
On a jeho hluchý přítel, slavný skladatel,
složili mnoho krásných hudebních děl.
Byli si souzeni.
Ten roztřesený stařík je legenda.
Fuj, fuj, fuj…
Je to jeden z nejinspirativnějších a nejváženějších Vymyšlených v dějinách.
Fuj…
Být, či nebýt. Toť otázka.
Jsme stvořeni dětskou představivostí
a jsme jejich nejlepší přátelé.
Děláme lidi a jejich svět krásnější.
Není to nádhera?
Poslední člověk je pryč.
Teď to tu máme celé pro sebe.
Rudgi, teď začíná opravdová zábava.
Teď, když víš, jak jsou Vymyšlení skvělí,
nemyslíš si,
že si zasloužíme být na místě, které je velkolepé, úžasné a nádherné?
Oficiálně tě vítám
ve Městě Vymyšlených!
Vůně je pryč.
Když zemře skutečný člověk, jeho Vymyšlený zmizí.
Smutné. Jen zřídkakdy narazím na něco tak báječného.
Matcha latte a další sklenice.
Oba musíme jíst.
Zasloužíme si něco velmi lahodného…
a hlavně čerstvého.
Žádný strach.
Můj mimořádně citlivý čich to najde.
- Tu máš. - Grazie.
Emily, promiň, ale mohl bych se tě na něco zeptat?
Děkuju.
Tohle snové město je vybudováno z fantazie v knihách.
Zítra bude jiné a pozítří taky.
Každý den se mění.
Včera to bylo Machu Picchu.
Předevčírem jsme šli do Země Whangdoodlů.
Tohle je náš domov.
Knihovny nám umožňují jít kamkoli a kdykoli se vrátit.
Víš, Rudgi,
tohle všechno sami vytvořit nedokážeme.
Všechno se rodí v představivosti skutečných lidí.
My to neumíme.
Ale jsou práce, které můžeme dělat jen my.
Vynikající!
Řeklas práce?
Ano!
Spolu s dětskou fantazií se vydáváme za dobrodružstvím
a taky si spolu hrajeme.
Ten výborný sendvič, co jíš,
a marshmallows, o které se dělíme,
jsou založeny na dětské představivosti.
A hned zítra ráno budeš mít taky hodně napilno, Rudgi.
Ano, ale…
Emily, musím odejít. Musím jít.
Dneska moje kamarádka…
Vlastně, ten Strnad…
Strnad?
Au!
Rudgi, řekl jsi S-Strnad?
Ano.
Co o něm víš?
Napadl nás!
Šli jsme s mámou do obchodu a on nás napadl.
Mou kamarádku kvůli němu srazilo auto.
Strnad… Pan Strnad.
Je velmi odpudivý.
Krmí se námi.
Stovky z nás snědl, aby mohl žít stovky let.
Možná to bude smutné,
ale jednou se musíme rozloučit s našimi lidskými přáteli.
Ale pan Strnad se nechtěl se svým Vymyšleným rozloučit.
I jako dospělý chtěl mít tu sílu představivosti,
a tak jednoho dne snědl cizího Vymyšleného.
Pan Strnad se může objevit kdekoliv.
Cítí naši vůni a najde nás!
Sní nás a bude žít navždy.
Takto neztratí schopnost představivosti.
Je tam venku i teď.
Všichni se uklidněte.
Nic se neděje. Tohle je Knihovna.
Ve Městě Vymyšlených jsme v bezpečí.
Všechno je v pořádku.
Je mi to líto, Rudgi.
Pana Strnada tady znají všichni.
Ale je to jen mýtus, jen povídačka.
Nemusíš lhát a tvrdit, že ho znáš.
Neexistuje. Pana Strnada nikdo nikdy neviděl.
Ale my jsme ho viděli. Napadl Amandu a chtěl mě sníst.
Rudgi, promiň, ale musím ti to říct.
Strnad není skutečný.
Mluvím pravdu, Emily.
Strnad ji napadl.
Poslyš, Rudgi. Nevím, co se stalo, ale chápu to.
Chápu, že máš strach o kamarádku.
Chápu, že je to pro tebe těžké,
ale to neznamená…
No tak, Rudgi! Kam jdeš?
Jdu hledat Amandu.
Nenajdeš ji.
Je ti doufám jasné,
že když vyjdeš z Knihovny, zmizíš.
Poslyš, Rudgi…
Vysvětlím ti to.
Už tu dívku nikdy neuvidíš.
Takhle to tady nefunguje.
Já jsem je nevymyslela, ale v našem světě
musíme dodržovat jistá pravidla.
Už na tebe zapomněla, Rudgi. Nedá se to vrátit.
Pleteš se. Amanda na mě nezapomene.
Když jsi si tak jistý,
proč tě nezavolala?
Proč jsi pořád tady? Odpověz mi.
Ne, tak to není.
Rudgerova kamarádka umřela.
Hele, Rudgi… I ty barvy jsi popletl.
Zinzan má pravé oko červené a levé modré.
To, co si myslíš, že vidíš, není vždy tak, jak to vypadá.
Tak jo, všichni!
Už je čas.
Uklidíme a půjdeme spát.
Emily, počkej!
Nemůžeš spát, mladíku?
Zinzane?
Je tu moc hezky.
Dokud budeš pracovat, nikdy nebudeš mít hlad.
Řekl jsi, že jsem byl Amandina odpověď.
Ale ať dělám cokoliv, nevidím ji.
Je tohle ta odpověď? Tohle je Amandina odpověď?
Rozloučení známe všichni.
Můj kamarád byl skvělý parťák.
Ale můj drahý kamarád bohužel nežil ve šťastném domově.
Každý večer mě prosil, abych zůstal vzhůru,
byl mu nablízku a měl oči na stopkách.
Tak jsem to dělal.
Hlídal jsem ho ve dne v noci,
dokud na mě nakonec nezapomněl.
Proto nespím.
Takhle si mě nevymyslel.
Vymyšlení se rodí z nějakého důvodu.
A mladíku, buď si jist.
Dám na tebe pozor.
Zinzane.
Nikdy nepláču.
Protože takhle si mě Amanda vymyslela.
Rudgi… Rudgi, vzbuď se.
Je ráno. Je čas vstávat.
No tak. Emily čeká.
Emily!
Konečně. Jdeš pozdě.
Když přijdeš pozdě, přijdeš o dobrou práci. Jdeme.
Dobré ráno, Emily.
Dobré ráno, Rudgi.
Tak pojďte. Vyrážíme!
ČAS NA POHÁDKY PRO DĚTI, ŘEMESLNÁ AKCE
Nejdřív se musíš podívat na tabuli novinek.
ZTRACENÁ KOČKA, ZABĚHLÝ PES, KŘEST KNIHY, ZVEME VÁS DO KNIŽNÍHO KLUBU
Dřív nebo později se objeví práce, která je pro tebe ta pravá.
Tohle je naše práce?
Rudgi, podívej. Pořádně se podívej.
OZNÁMENÍ
AGENTURA
Fotky…
Emily, vidím fotky.
Jo.
Tohle jsou děti, které s námi chtějí jen hrát.
Stačí, když si vybereš fotku jednoho z dětí,
které ti nejvíc sedí.
Volba kamaráda je velmi důležitá.
Tohle dítě si vymýšlí samé dobroty.
Mám chuť na zmrzlinu.
- Možná tahle je pro mě? - Drsňák!
Rudgi, nepřemýšlíš. Jen cítíš.
„John“!
KAPITÁN JOHN
To je John.
- Do toho, Rudgi! Ber to! - Chyť to, Rudgi! Jo!
Rudgi, fotka je jako jízdenka.
Jakmile ji jednou chytíš, nesmíš ji nikdy ztratit.
Jo, jo!
Pozor, posádko!
Náš výcvik je u konce. Připravte se na hyperrychlost!
Máš ty měsíční kameny?
Měsíční kameny?
Naším úkolem je sbírat vzácné artefakty.
Musíš se s nimi brzy vrátit.
Ihned se vraťte! Nepřítel se blíží!
Rudgi, rychle se vrať!
Posádko! Všichni na svá místa! Připravit k protiútoku!
Provedu, kapitáne!
Rugdi, teď máš pracovat, ne si hrát!
Práce a zábava.
Rudgi, pro toho kluka je to jen fantazie,
ale my riskujeme životy, pokud si nedáme pozor.
Když umřeme ve vymyšleném světě, zmizíme.
Počkejte,
neviděli jste Kostikřupa?
Já ne. Se mnou nebyl.
Kam se proboha mohl podít?
Na výběru kamarádů musíš ještě zapracovat.
Kéž by tady byl…
Galaktický super hrdina Kýval!
Křup?
- To je Kostikřup! - To je Kostikřup!
Do toho, Kývale!
- Dostal je! - Jo, Kývale!
Děkujeme, Kývale.
Fantazie končí!
Všude kolem je divočina.
Rudgi, ta fotka!
Tohle není Knihovna.
Říkala jsem, že ta fotka je naše jízdenka domů.
Byli jsme Vymyšlení jen na jeden den.
Po práci se musíme vrátit do Knihovny.
Ale ne… Jsou zavřené!
Hele, Emily, okno je otevřené.
Dokonce i já jím prolezu.
Rudgi, kdyby nás tu uvěznili,
na konci dne bychom zmizeli.
Všem se omlouvám.
To nic. Tohle je tvoje poprvé, Rudgi.
Vločka má pravdu.
Tak to bychom měli.
Tak jo, všichni. Vrátíme se, než zmizíme.
Křup, křup…
To snad ne,
to si děláš legraci!
Co se děje?
Kývale… Budeme si zase hrát zítra…
Podívejte se na to. Je z něj Kýval.
Kýval!
Jo!
Mám z toho takovou radost.
- Moc ti to přeju! To je neuvěřitelné. - To byl ale den.
Kostikřup už není jen jednodenní kamarád,
ale každodenní.
Je to skutečně vzácná a výjimečná věc.
Dnešek musíme oslavit.
S vlastním vesmírným jídlem.
Už se těším, až ho ochutnám.
Můžu se tě na něco zeptat?
Tvůj kamarád…
Pověz mi, Emily. Tvůj kamarád…
Jestli na mě zapomněl?
Jo, tak nějak.
A tys dokázala zapomenout na něj?
Asi ano. Už je to dlouho.
Zbožňoval jsem Amandinu představivost.
Na lidi, jako je Amanda, nikdy nezapomeneš.
Kam vkročí, tam všechno ožije.
Ze stojací lampy se stane tropická palma.
Komoda se naplní pirátským pokladem.
Spící kočka se změní v tikající bombu.
Má hlavu plnou zářivých světů a když jsem byl s ní,
taky jsem zářil.
Chci, aby byla živá.
Nemusím ji vidět, stačí, když bude živá.
Najdeš si jinou kamarádku jako Amanda.
Jsem si jistá. Neboj, Rudgi.
Ne! Vločka první!
Nejdřív si kamaráda najde Vločka!
Jo, ty první, Vločko.
Nejdřív Vločka.
Už dlouho jsem neviděla skutečnou oblohu,
a to jen díky tobě, Rudgi.
Asi bychom měli vyrazit.
Správné dveře
na správném místě!
Správné dveře
na správném místě!
Správné dveře
na správném místě!
Jsi v pořádku? Co se děje?
Pojďme zpátky!
Kývale!
Emily! Počkej.
Co se stane, když na nás kamarád nezapomene,
ale Strnad nás přesto sní?
Už zase?
Říkala jsem ti to!
Poslouchej! Když nás sní,
co se stane s našimi lidskými kamarády?
Nevím. Možná jim umře duše
kvůli té velké díře v srdci.
Emily, prosím, věř mi.
Počkej, Rudgi, řekni mi, co se děje.
- Slibuju, že se vrátím. - Emily, autobus.
Emily, je tu autobus!
Ach, Rudgi.
Strnade!
Ano. To je ono. To je ta vůně.
Ta úžasná vůně.
Nezmizel jsi.
Můžu se zeptat, jak jsi přežil?
Znamená to, že přežila i ta holka?
Ne, v tom to nebude… Tvoje vůně se změnila, Rogere.
Zmlkni, Strnade. Všechno je to tvoje vina.
Já nic neudělal.
Můžeš za to ty. K té nehodě došlo,
protože ses bál a utekl jsi.
Není to tak?
Lžeš.
Není to lež.
Záleží, jak se na to díváš.
Jestli ze svého pohledu, nebo z mého.
Každý vidí to, co chce vidět, ne?
Pokud to nevidí, tak to vidět nechtějí.
Rozumíš?
Takže, ano, Rogere, ke tvé smůle
tě nikdo nevidí a neslyší,
protože tě nikdo nechce vidět a nikdo tě nechce slyšet.
Pořád chceš být tady,
na tomto světě, kde nikdo neuvidí tvoje slzy
ani neuslyší tvůj pláč?
Ne, pleteš se, Strnade.
Poslouchej mě. Já nikdy nebrečím.
- Rudgi? - Rudgi?
Zase autobus?
Kdo to byl?
Díky, Goldie.
Kdykoli zavolej.
Jsi v pořádku?
Pojďme domů.
Opatruj se.
Dobrou noc.
Mami, počkej.
Lizzie, drahoušku, nechceš si odpočinout?
Jsem v pořádku.
Nemůžeš s Amandou zůstat v nemocnici?
Ne, zřejmě ne.
Pořádně ji obejmi, až se probudí.
Neboj se. Má tuhý kořínek.
Určitě se probere.
Amanda běžela ke mně.
Když mě uviděla,
vypadala, že mi chce něco říct.
Prosím. Vážně se nesmíš obviňovat.
Lizzie, jsi v pořádku?
Moc mě to mrzí, mami.
Měla bych sbalit věci, co chci zítra vzít do nemocnice.
Ano, to je dobrý nápad.
RUDGERE, NEOTVÍREJ KRABICI. AMANDA
No, já tedy Rudger určitě nejsem.
No jistě.
Tohle ti koupil táta, který tě moc miloval.
NEZAPOMEŇ NA TÁTU, OCHRAŇUJ MÁMU, NEPLAČ
Jak to tam jde? Už sis na všechno zvykl?
Tati, otvíráš knihkupectví?
To zní skvěle.
Vážné knihy jsou fajn, ale musíš mít i zábavné.
To přiláká víc lidí.
Máma? Pila dlouho do noci pivo a brečela.
Jo, Zelený ležák. Ale o ni se neboj.
Ochráním ji.
Já? Je mi smutno, ale nebrečím.
Když budu brečet, budeš se trápit, ne? Tati?
Snad si tam najdeš spoustu přátel.
Občas mi třeba
můžeš napsat dopis…
Proč jsi musel umřít, tati?
Nezapomeň na tátu…
ochraňuj mámu…
a…
nebreč.
Rudgere.
Ten den jsem se narodil.
Zlato…
Zlato, prosím…
Prosím…
Mami…
Chraň naši…
Amandu.
Teď už vím, proč jsi výjimečný.
Jsi silně kořeněný smutkem.
Opravdu velmi kořeněný.
O to víc si zasloužíš, abych tě snědl.
A když zmizíš ty,
nezmizí s tebou i smutek té holčičky?
Přemýšlej, Rogere.
Takoví jako ty vždycky zmizí.
Je přeci jedno, jestli zmizíš, nebo tě sním já, ne?
Emily!
Vrať se!
Emily, to je Strnad.
Já vím!
Emily.
Ona žije!
Co jsi říkal?
Amanda… Je naživu!
Amanda je naživu!
Je v nemocnici!
Nejdřív se musíme dostat odsud!
Po práci běž rovnou domů.
Zinzane.
Kde je Vločka?
V Knihovně, dělá si starosti.
Emily, Vločka chce, aby ses vrátila domů.
Vrátím, s ostatními.
Zinzane… To je ono?
Mělo by být.
Kde jsou? Kde jsou dveře?
Proč je tu taková tma?
Vážně?
„Já ze svého místa vidím vše ozářené sluncem.“
To je Strnad.
Zinzane, musíme si pospíšit.
Nehýbej se. Něco není v pořádku.
Nezajímá mě ta holka ani ta kočka.
Jak lze předpokládat, potrpím si jen na nejčerstvější kuchyni.
Zinzane!
Vymyšlení, kteří mají zmizet, vskutku neodolatelně voní.
Pane Rogere.
Dovolte mi, abych vás naučil něco velmi důležitého,
než vás sním.
My dva se lišíme.
Vás stvořila fantazie.
Zatímco já jsem pravý opak.
Rozumíte mi, že?
Já jsem ten, kdo si představuje.
Poslouchejte.
Byl jsem svědkem časů a míst, které nemůžete znát,
a viděl jsem nespočet věcí a nevýslovných představ
na nejrůznějších místech.
A přitom jedl všechny neviditelné výtvory.
Mně neunikneš. Je čas se vzdát.
Poslyš, Rudgi, musím ti něco říct.
Co kdybys to vzdal?
Moje kamarádka byla nemocná ode dne,
kdy se narodila.
Nezapomněla na mě, Rudgi.
Pravda je,
že umřela, než vůbec dospěla.
Být zapomenut je něco jiného, než být unesen!
Rudgi, pořád Amandu vidíš.
Mladíku, musíš najít dveře.
Dveře… Ale kde jsou?
Soustřeď se. Hledej všude. Běž!
Dobře.
Drahý chlapče, nemá smysl utíkat.
Nemá smysl doufat.
Nakonec všichni zmizíte, sami.
Emily! Zinzane!
Dobrá práce, mladíku.
Pořád to nechápeš?
Taková škoda.
I tohle je jen fantazie.
Prásk.
Emily!
Vy Vymyšlení se nikdy nepoučíte. Nic nezměníte.
Rychle. Vezmi ji dovnitř.
Zůstaň s námi, Emily!
Rudgi…
Ty brýle, co jsem ti dala…
ty vymyslela…
moje skutečná kamarádka.
Emily, prober se.
Rudgi…
Ano?
Vyřiď Amandě můj pozdrav…
Ano, vyřídím.
Jednu věc představivost nikdy neporazí.
A tou je…
- Emily. - …skutečnost.
Emily!
Co?
To jsou Rudge a Zinzan!
Vítejte doma!
Kde jste byli? Dnešní město je Dedžima v Nagasaki.
Vločko, Emily je pryč. Zmizela.
Kvůli mně. Zmizela kvůli mně.
Rudgi?
On ji…
nechal zmizet.
Počkat. Emily? Kdo je to?
Emily je určitě Rudgova nová kamarádka!
Možná je taky Vloččina kamarádka.
Mladíku, o kom to mluvíš?
Emily…
Nesnědl někoho z nás Strnad?
Zinzane, ona… Zmizela přímo před námi.
Chceš říct,
že ta Emily byla naše kamarádka?
A budeme si hrát.
Užijeme si to.
Co se děje?
Jsi v pořádku, mladíku?
Co je to s ním?
Ne, o dámě toho jména jsem nikdy neslyšel.
Ani já.
Tady ne.
Je mi líto, neviděl jsem ji.
Byla to milá dívka.
Šťastná, upřímná, s krásným úsměvem.
Pamatuješ si ji?
Jak bych mohl zapomenout?
Jistě že si vzpomínám. Víš, co se jí stalo?
Zmizela kvůli Strnadovi.
Jak to myslíš, že „zmizela“?
To není možné.
Strnad útočí prý jen na Vymyšlené.
Nezaútočil by na moji Lizzie.
Počkat. Nevím, o kom to mluvíš.
Alžběta Sklíčená. To je moje kamarádka, moje Lizzie.
Lizzie?
Lizzie je máma mé kamarádky, Amandina matka.
Ano, teď to dává smysl.
Řekni mi, je šťastná?
Je teď dospělá a šťastná?
Myslím, že ano.
Myslím, že je šťastná.
Tvrdě pracuje, ale pak je s ní zábava.
Bere nás do parku a do bazénu.
A peče úžasné sušenky.
A smím se zeptat…
Nezmínila se Lizzie někdy o mně?
O tobě?
Ano. O mně.
Jmenuju se Chláďa. Dala mi jméno „Chláďa“.
Amandina máma má v kuchyni velkou krabici.
Pojmenovala ji po tobě.
Každý den volá tvé jméno.
Vážně? Takže si mě pamatuje.
Moje nejdražší kamarádka.
Je mi to líto. Nemyslím…
A sušenky jsou pořád výborné, co?
Někdy je jedno, jestli je to pravda, nebo ne.
V životě stojí za to věřit tomu, čemu si člověk přeje, Rudgi.
Záleží jen na příběhu,
kterému věříš.
Ano, na tom záleží.
Děkuju. Díky, Chláďo.
AGENTURA
Dobré ráno, Rudgi!
Mladíku, co hledáš?
Jdu za Amandou do nemocnice.
Vezme mě tam můj člověčí kamarád.
Ani nevíš, ve které je nemocnici, že?
Strnad tě ucítí a dostane.
Sní tě dřív, než se tam vůbec dostaneš.
I kdyby byla naživu,
už si na tebe nepamatuje.
A kvůli tomu jsi začal mizet.
I kdybys ji našel, nepomohlo by to.
Obávám se, že tak už to chodí.
Lidé na nás zapomínají. Tak to prostě je.
Protože jsme Vymyšlení.
Copak ti to nestačí?
Že nejsi dost opravdový kamarád?
Mladíku, musíš to pochopit.
Zinzane, bojím se, že zmizím
nebo že mě sní Strnad.
Ale půjdu.
Možná zmizím a nikdo mě už nikdy neuvidí.
Ale čas strávený s Amandou je skutečný.
I když tomu nikdo na světě nevěří,
já pořád ano.
Jsem rád, že se kamarádím s Amandou.
Rudgi.
Zinzane, chci vidět Amandu.
Chci jí říct, aby se probudila a bojovala o svůj život.
Chci jí říct, že ať se stane cokoli,
vždycky jsem na její straně.
Musím, než zmizím.
PRIMABALERINA JULIA
Julia.
To je Amandina kamarádka.
Je to můj… ne, náš boj za ty,
co jsou nevidění.
Zinzane, to je moje odpověď.
Mladíku!
Ne, ne. Co je to s tebou?
No tak. Ty to prostě nechápeš.
Dnes je představení a ty jsi hvězda, primabalerína.
Jsi princezna Aurora!
Jsem Rudger, Amandin kamarád.
Roger?
Ne, Rudger, Amandin kamarád.
Prosím, Julie. Musíš mě hned zavézt za Amandou do nemocnice.
Amandin kamarád? To je nesmysl.
Jsi moje Aurora.
Teď mě poslouchej.
Dneska okouzlíš celé publikum.
Julie, prosím! Moc tě prosím.
Nemám čas! Je to moc důležité.
Chci tě požádat o laskavost.
Moje… Ne, já… do nemocnice…
Co se děje?
Julia si vybrala Rudge jako svého každodenního Vymyšleného.
Co budeme dělat?
Máme problém.
Ticho. Další na řadě je Aurora,
a její „úvodní pas de deux“.
Julie, přijedeme pozdě!
Dobře.
Ne!
Mladíku! Pusť tu fotografii!
Mladíku, vzpamatuj se.
Rudgi, pojedeš, že jo?
Uvidíš Amandu, vzpomínáš?
Amandu?
Kdo je Amanda? Neznám ji.
Tvoje lidská kamarádka.
Amanda?
Amanda…
Zapomněl jsi?
Pojď, Julie.
Táta za námi přijede později.
Já to nechápu.
Na moje narozeniny zapomněl, ale na baletní recitál ne?
Tudy!
Julie, počkej!
Rychle, Rudgi, rychle!
Pojď, mladíku.
Rychle, no tak, běž.
Spoléhám na tebe, Vločko.
Nech to na mně.
Jdeme, mladíku.
Rychle! Přece chceš vidět Amandu, ne?
Amanda…
Nemocnice…
Julie!
Počkej!
Tudy, mladíku.
Rudgi, do toho. Vím, že to dokážeš.
Zinzane!
- Máš odvahu? - Sleduj.
Mami, slyšela jsi ten hluk?
Hluk? Jaký hluk, zlato?
Julie!
Do nemocnice. Musíme do nemocnice.
Julie, tohle mi nemůžeš dělat.
Julie! Vezmi mě za Amandou.
Prosím, vezmi mě za Amandou.
Záchranka… Nemocnice.
Vedl sis dobře, mladíku.
Hodně štěstí.
Amando!
Jmenuji se Strnad. Pan Strnad.
Hledám dívku jménem Amanda Popletená.
Myslím, že leží u vás.
- Pane Strnade. - Ano?
V jakém vztahu jste s pacientkou?
DĚTSKÉ ODDĚLENÍ
Tudy.
- Tamhle. - Tamhle.
- Tudy! Tudy! - Díky!
Vločka je moc velká.
Vrať se do Knihovny, Zinzane.
Myslíš, že Rudge Amandu viděl?
Určitě ano.
Věděla jsem, že to dokáže.
Buď si jistá, Vločko. Dám na tebe pozor.
Julie! Matko!
Teď jsem si vzpomněl, je to dneska.
Dnes máme baletní koncert.
Díky bohu.
Paní Popletená,
její funkce jsou stabilní.
Moc vám děkuji.
Mami!
Jdu si pro kakao.
Amando!
Amando…
Je to moje vina. Je mi to líto.
Vím to.
Vím, že jsi naživu.
Tvoje fantazie je určitě naživu.
A já jsem tady.
Jsem zpátky, Amando. Jsem zpátky.
Je čas se probudit.
Prosím, probuď se.
Nikdy nezmizet,
navzájem se chránit
a nikdy neplakat.
Už žádné utíkání.
Amando, musíš se probudit!
A copak to tu máme?
Kýho výra. Není to Roger?
Věděl jsem, že tu budeš, Rogere. Rád tě zase vidím.
Amando…
Kde to jsem?
Má drahá, probudila ses.
Vy jste… Jste můj doktor?
Vy dva, uklidněte se, prosím.
Všechno má datum expirace.
To tvoje nastalo dnes, Rogere.
Ty šaty mě neošálí.
S kým to mluvíte?
Slyšel jsi to? Amanda tě už nevidí.
Nepamatuje si tě.
Hopla. Je to vážně smutné,
že, Rogere?
R-Rogere?
Kdo jste?
A proč… Proč se perete?
Mám poněkud hlad, vskutku velký hlad.
Sním všechno, co ti dala,
včetně smutku a bolesti.
Amando!
Rogere?
Ne.
Přestaňte. Nejmenuje se Roger.
Správně! To jsem já!
Jmenuje se Rudger! Rudger.
Rudgere! Tady!
Amando!
Výborně, holčičko!
Přesně, jak jsem si myslel. Tvůj Roger stojí za trochu námahy.
Připraven, Rudgere?
Připraven!
Pevně se drž!
Držím se. Jako klíště.
Vskutku zajímavě se nám to vyvíjí.
Moje fantazie je o několik set let starší
než ta tvoje, má drahá.
Amando, myslíš, že ta loď umí létat?
Ve skutečnosti…
neumí!
Ale neboj!
Rudgere!
Amando!
Amando?
Jste doktor, ne? Udělejte něco, prosím!
Promiňte, paní Popletená.
Vlastně tu dnes provádím průzkum dětí.
Je to důležitý průzkum.
Nebude to nadlouho, věřte mi.
Vy jste ten muž, co byl v knihkupectví.
Vzpomínáte si na mě? Je mi ctí, paní Popletená.
Odejděte, prosím.
Nevidíte, že moje dcera trpí?
Mami!
Amando, díkybohu, že jsi vzhůru.
Nevěř mu. Nesmíš mu věřit.
Hned seženu doktora.
Mami…
Ten muž… Chce spolknout Rudgera.
Holčičko, já ho rozhodně nechci spolknout.
Jen ho vracím zpět do nicoty,
vracím ho do reality.
Vy? Co jste zač?
Vám ani dceři se nic nestane, když se do toho nebudete plést.
Plést?
Zlatíčko!
Amando, prosím, máma ti uvěří.
Může ti pomoct.
Amando, řekni jí o Chláďovi.
On přijde. Když ho zavolá, přijde.
- Mami, Rudger říká… - Amando!
To nic, zlatíčko.
Rudger říká… Chláďu, zavolej Chláďu.
Řekla jsi „Chláďa“?
Pes. Pes jménem Chláďa…
Rudger prý Chláďu potkal.
Rudgere…
Zavolej Chláďu.
Mami, musíš zavolat Chláďu.
Mami…
Had?
Vítám vás, paní Popletená,
vítám vás
ve světě Vymyšlených.
Mami! Slyšíš mě?
Amando,
budu za tebe bojovat!
Mami!
Rudgere!
Mami! Zachraň ho!
ALŽBĚTA
Pusťte ho! Řekla jsem, ať ho pustíte!
Hned ho pusťte.
Patří k nám! Nechte ho na pokoji.
Je to náš přítel!
Nedopustíme, abyste si ho nechali!
Haf, haf!
Do toho, Chláďo!
- Mami! - Amando!
Proč si všichni nemůžete hledět svého?
Je to jen jeden Vymyšlený.
Musí mi ho dát, abych ho mohl sníst!
Rudgere!
Amando, musíš žít s mámou.
Rudgere!
Ta chuť je nepopsatelná.
Skutečně neuvěřitelná.
Musím říct…
že tohle není čerstvé,
ale spíše skoro shnilé.
Ale konečně jsem to dokázal. Snědl jsem výjimečného Vymyšleného.
Ano, po tomhle jsem prahnul.
Realita…
PAN STRNAD
Jsi v pořádku?
Všechno je v pořádku.
Vítej zpátky, holčičko.
Jsem doma, mami. Jsem doma.
To se podívejme. Je to, jak jsi říkal.
Je moc šťastná.
Dospělá.
Ano, moje Amanda je
taky šťastná.
Je všechno v pořádku?
Ano.
Božíčku, probrala se.
Ano.
To je skvělé. Řeknu to doktorovi.
Prosím.
Díky, Rudgere. Děkuju. Tobě taky děkuju, Chláďo.
Rudgere, díky, že ses vrátil.
Nebyl jsem sám.
Pomohli mi přátelé z Knihovny.
Zinzan a Vločka…
a taky Emily.
Amando, budeš šťastná a smutná
a tak pořád dokola,
dokud nedospěješ.
Rudgere.
Amando, kdykoli
a za všech okolností
vždycky budu tvou součástí.
Díky, že jsi přišel.
Před třemi měsíci, třemi týdny a třemi dny.
Amando…
Nikdy nezmizet,
navzájem se chránit
a nikdy…
…a nikdy
neplakat.
Jsi připravený?
No tak, Rudgere. Na naše poslední dobrodružství!
Jo!
Pták, kterého nikdo nespatřil.
Květina, kterou nikdo nespatřil.
Vánek, který nikdo nespatřil.
Noc, kterou nikdo nespatřil.
Už jste někdy viděli něco tak nádherného?
Já ano.
Podle románu A. F. Harrolda
Překlad titulků: Kamila Králíková