‏ציפור שלא נראתה מעולם.
‏פרח שלא נראה מעולם.
‏רוח קלה שלא נראתה מעולם.
‏לילה שלא נראה מעולם.
‏האם אי פעם ראיתם משהו נפלא כל כך?
‏שמי ראדג'ר.
‏אני בן שלושה חודשים, ‏שלושה שבועות ושלושה ימים.
‏נולדתי כאן,
‏בעולם שאמנדה דמיינה.
‏אמנדה תמיד מדמיינת ‏את העולמות הנפלאים ביותר.
‏זה הענק החרוץ,
‏הסנאי הפטפטן
‏ולווייתן האוקיינוס.
‏לפעמים היא מדמיינת גם דברים ממש מפחידים!
‏ראדג'ר!
‏זאת אמנדה!
‏אמנדה דמיינה אותי, וככה נולדתי.
‏אמנדה ואני הבטחנו הבטחה.
‏לא משנה מה יקרה,
‏לעולם לא להיעלם,
‏להגן זה על זה,
‏ולעולם לא לבכות.
‏מה איתכם?
‏יש לכם חבר סודי כמוני
‏שאף אחד לא יכול לראות?
‏מבוגרים, שהיו פעם ילדים, קוראים לנו
‏"דמיוניים."
‏- הדמיוני -
‏לפעמים אני מצטערת ‏שאני לא גרה במקום שתמיד יש בו שמש.
‏ג'וליה, אולי תהיה קשת בענן אחרי הגשם.
‏קשת בענן של הבטחה.
‏הבטחה? על מה את מדברת?
‏אומרים שאם רואים קשת בענן אחרי שיורד גשם,
‏היא שם כדי להזכיר לך הבטחה חשובה.
‏ג'וליה!
‏זאת אימא שלי. היי, אימא!
‏אני חושבת שההורים שלי מעדיפים ‏את זוהר הקוטב על פני קשת בענן.
‏אבא שלי בהחלט מעדיף!
‏עוד בלט בחופשת הקיץ?
‏כן, ותקשיבי לזה,
‏את יודעת שאבא שלי תמיד שוכח דברים, נכון?
‏לפני כמה ימים הדבר הראשון שהוא אמר היה,
‏"מה קורה היום? ‏אני יודע שיש משהו חשוב היום.
‏"כמובן, זה רסיטל הבלט שלך."
‏אבל לא.
‏אמנדה, זה היה יום ההולדת שלי!
‏היית מאמינה?
‏למה את חושבת
‏שמבוגרים שוכחים את כל הדברים החשובים באמת?
‏ג'וליה! הגיע הזמן ללכת!
‏בכל מקרה, להתראות!
‏להתראות, ג'וליה!
‏מהר, השיעור שלך מתחיל בקרוב. ‏את לא רוצה לאחר.
‏כן, יקירתי, בואי נלך.
‏אני יודעת. התכוונתי לבוא.
‏שלום!
‏כן, אני יודעת.
‏ג'ון, תשב שם.
‏לפני שתגיד משהו, אין בעד מה!
‏תודה…
‏- דברים פראיים ‏מילון ויזואלי -
‏בוא נעשה דו־קרב!
‏יש דברים פראיים בכל מקום.
‏- תודה! ‏מכירת חיסול 50 אחוז הנחה -
‏באמת? היום? נהדר!
‏כן, ב־17:00! ‏-ברוכה הבאה הביתה, הנסיכה אמנדה.
‏שלום! ‏-כן. בהחלט.
‏אני מצפה לזה.
‏יש!
‏גולדי, הם אישרו את הבקשה שלי.
‏הם ביקשו ממני לבוא לריאיון.
‏מזל טוב!
‏לחיי פרק חדש בחייך.
‏אני מקווה שילך טוב.
‏את יודעת שעבדתי ‏רק פה בחנות הספרים מאז שהתחתנתי.
‏אל תדאגי.
‏תזכרי, את הבעלים המפורסמת ‏של חנות הספרים שאפלאפ.
‏את תהיי בסדר.
‏אני מקווה.
‏טוב, אז זהו זה.
‏ליזי,
‏נכון שהיה לך קשה לעשות את כל זה לבד,
‏אבל אני יודעת שאת מסוגלת.
‏תודה, גולדי.
‏למען האמת, אני תוהה…
‏אפשר לבקש ממך טובה?
‏להשגיח על אמנדה? כמובן, בשמחה.
‏אין כמוך.
‏אמנדה, מותר לי כבר לדבר?
‏בטח.
‏בדיקה, אחת, שתיים, שלוש.
‏יוסטון, אתם שומעים אותי?
‏למה אנחנו לא יכולים לדבר ‏זה עם זה בבית הספר?
‏ראדג'ר, לקחתי אותך לבית הספר רק כי התעקשת.
‏אני היחידה שיכולה לראות אותך.
‏נכון שזה יפתיע את כולם
‏אם אתחיל לדבר עם מישהו ‏שהם לא יכולים לראות?
‏אעשה את הכניסה הכי טובה בעולם ‏אם אנשים יוכלו לראות אותי.
‏"היי, יו, אנשים, שמי ראדג'ר!"
‏מה? זה אומר שהדייט שלנו מבוטל?
‏ליזי במצב ממש בעייתי.
‏אתה יודע שהיא מגדלת את אמנדה לבדה.
‏ראדג'ר, חשבתי על הרפתקה נפלאה.
‏זו ההרפתקה עם המטאוריטים שנופלים מהשמיים?
‏לא.
‏תגידי לי שזו לא ההרפתקה ‏עם גברת הלוף הזקנה שתוקפת.
‏היה חסר משהו בהרפתקה ההיא.
‏באמת,
‏ולא נהניתי להיות בסיר עם הנקניקיות.
‏היה שם חם מדי.
‏את מבינה, נכון? גם אם זה רק הדמיון שלך…
‏אני מבינה. אתה לא רוצה להיות הציר.
‏בסדר. אני מבינה.
‏היום נראה טוב!
‏ראדג'ר, הגיע הזמן לנדר עליית הגג הקדוש!
‏לעולם לא להיעלם, להגן זה על זה, ‏-לעולם לא להיעלם, להגן זה על זה,
‏ולעולם לא לבכות! ‏-ולעולם לא לבכות!
‏קדימה, ראדג'ר!
‏קדימה, בסי!
‏רגע! חכה, עצור!
‏מה הקטע עם השם "בסי"?
‏זאת פרה, לא?
‏מה? היא כבש־השור.
‏אין לך שום דמיון.
‏אני סתם צוחקת! לא התכוונתי!
‏טוב, אז איך הנסיכה אמנדה תקרא לה?
‏דיו, לאגר ירוקה!
‏לאגר ירוקה? זו לא הבירה של אימא?
‏אמנדה?
‏אלוהים…
‏היי, אמנדה.
‏את יכולה בבקשה לדמיין אותי ‏עובר דרך קירות ודלתות?
‏כמו רוח רפאים? ממש לא.
‏אבל לפני כמה ימים סגרת את הדלת כשיצאת
‏והייתי לכוד בארון במשך שעתיים!
‏אז מה?
‏ראדג'ר, תחשוב על זה כעל החדר שלך.
‏ואתה חופשי כשאני בבית.
‏זה נהדר כשאת בסביבה, אמנדה,
‏אבל לפעמים אני רוצה לשחק ‏גם עם ילדים אחרים.
‏טוב, הם לא יכולים לראות אותי, ‏אז אני לא יכול באמת לשחק איתם…
‏בכל זאת, כיף לראות אותם משחקים.
‏אאוץ'!
‏זה קר.
‏ראדג'ר! תראה את זה!
‏זה…
‏עץ חג מולד!
‏אמנדה, תעצרי!
‏ראדג'ר!
‏אמנדה!
‏ראדג'ר!
‏תעזוב אותי!
‏מיס אמנדה שאפלאפ!
‏מה זה?
‏שלום, אימא.
‏שאלתי, מה זה?
‏זה לא ממש מנומס, אימא.
‏זה לא "מה", זה "מי".
‏אמנדה, כמה פעמים אני צריכה להגיד לך
‏לשים את המטרייה במעמד המטריות למטה?
‏הרצפה, הבגדים שלך, הכול רטוב לגמרי.
‏אולי זה היה ראדג'ר.
‏רגע!
‏אמנדה. ‏-מה?
‏מותק, מתי תלמדי? ‏-מה את אומרת?
‏אימא, אני עושה את כל הלמידה בבית הספר.
‏אני חושבת שאת יודעת שלא לזה התכוונתי.
‏אימא, את מרטיבה את הרצפה.
‏אני פשוט לא מאמינה עלייך לפעמים.
‏בואי למטה. אכין לך שוקו חם.
‏אל תשכחי את זה של ראדג'ר!
‏לא אשכח.
‏אני מצטערת, אדוני, ‏אני חוששת שאנחנו סגורים.
‏האמת שאני עורך סקר בשכונה הזאת,
‏- חנות הספרים שאפלאפ -
‏גברת… שאפלאפ?
‏סקר? סקר על מה?
‏זה סקר על העולם שלנו
‏והוא עוסק בילדים ואיך שהם מתנהגים בימינו.
‏אם לא אכפת לך, יש לך תעודה מזהה?
‏תעודה מזהה?
‏כן. משהו שמעיד מי אתה.
‏אני באנטינג. מר באנטינג.
‏בדיוק כמו הציפור, את רואה?
‏ציפור קורן באנטינג, אפשר לראות אותה כאן…
‏זו ציפור די חמודה.
‏לא נעים לי להגיד לך את זה כשיורד גשם,
‏אבל אני ממש עמוסה כרגע.
‏תרצה להשאיר לי את הסקר?
‏לא, אין צורך. הסקר הסתיים.
‏סליחה?
‏כן.
‏"העולם הישן גוסס ‏והעולם החדש מתקשה להיוולד.
‏"בתקופת המעבר שבין האור לחושך…"
‏מה נולד?
‏אני מצטערת.
‏בעלי בחר את כל הספרים, אז אני…
‏בלי התנצלויות, בבקשה.
‏ודרך אגב…
‏לחנות הספרים הזאת יש ריח טוב מאוד.
‏זה היה כל כך מוזר.
‏סקר על ילדים?
‏וגם הילדה הזאת הייתה מוזרה.
‏איזו ילדה?
‏הילדה שעמדה לידו.
‏על מי את מדברת?
‏ראדג'ר, אתה חושב מה שאני חושבת?
‏שאני לא החבר הבלתי נראה היחיד כאן?
‏תני לי לעבור את הריאיון קודם.
‏אני יודעת,
‏אני רק מקווה שלא ירד מן מהשמיים.
‏אמנדה?
‏היא בסדר.
‏היא משחקת עם ראדג'ר.
‏לא, לא "רוג'ר", זה ראדג'ר.
‏ר־א־ד־ג'־ר.
‏אני מניחה שאלה החברים החדשים ‏שרכשה לאחרונה.
‏תקשיבי, אל תצחקי, אימא, בסדר? ‏אבל ראדג'ר לא אמיתי.
‏רק אמנדה יכולה לראות אותו…
‏חבר מומצא לגמרי, הוא מומצא לגמרי.
‏היית מאמינה?
‏אמרתי לך לא לצחוק, אימא!
‏אמנדה אומרת שהיא יכולה לראות אותו.
‏אני מצטערת, ליזי.
‏פשוט גרמת לי לחשוב על העבר.
‏העבר?
‏את לא זוכרת?
‏איך היה השם שלו?
‏נכון. מקרר!
‏כן, יקירתי, קראת לו מקרר.
‏המקרר?
‏אימא, על מה את מדברת?
‏אמרת לי שמקרר הציל אותך מנחש מגעיל.
‏שניכם הייתם בלתי נפרדים, תמיד ביחד!
‏אני חושבת שזה היה כלב.
‏כלב?
‏כן. תשאלי את אחיך בפעם הבאה.
‏מקרר עשה לו הרבה צרות.
‏אימא! תנור עושה את זה שוב!
‏תחזור הנה, תנור!
‏אמנדה, תוודאי שתנור לא יאכל את הגולה!
‏כן, אני יודעת!
‏מקרר?
‏שכחתי לקנות ביצים.
‏ליזי? מה קרה? את שם? הלו?
‏תודה, גולדי.
‏בהצלחה בריאיון!
‏- חנות הספרים שאפלאפ -
‏…19…20. מוכנה?
‏לא, עוד לא, גולדי!
‏אני אתחבא מתחת לדלפק, ‏ומר ראדג'ר, אתה תתחבא שם.
‏רב־סמל,
‏אני די בטוח שהיא לא תמצא אותי.
‏מר ראדג'ר, שנינו צריכים להתחבא!
‏קיבלתי!
‏אנחנו נשרוד עד שאימא תחזור, רב־סמל.
‏אני באה!
‏לא, עוד לא.
‏אמנדה? אמנדה!
‏מה את מדמיינת?
‏סליחה, כלום.
‏תזדרזי! היא תמצא אותך!
‏בסדר. אני אתחבא שם.
‏כן.
‏איזה רעיון טוב לכבות את האורות, רב־סמל!
‏ראדג'ר, זו לא הייתי אני.
‏מה?
‏אמנדה!
‏ראדג'ר?
‏מצאתי אותך, הנסיכה אמנדה!
‏היי, הכול בסדר.
‏אני שמחה שאין בעיה במפסק הזרם.
‏היה מעצבן אם היה צריך לתקן את החיווט.
‏אבל מצד שני, המקום הזה ישן.
‏אני מניחה שזה היה צריך לקרות.
‏זו הייתה אשמתה של הילדה ההיא.
‏איזו ילדה?
‏החשיך, ואז היה ברק, ואז הילדה ההיא הופיעה.
‏הייתה הפסקת חשמל…
‏היא הייתה שם!
‏הילדה עם השיער הארוך שביקרה קודם…
‏עם הפרצוף הממש מפחיד שלה…
‏היא תפסה את ראדג'ר וניסתה לקחת אותו.
‏אני מבטיחה שהיא הייתה שם.
‏אמנדה… אמנדה, מותק…
‏לפעמים את חושבת יותר מדי ‏בתוך הראש החכם שלך.
‏הכול בסדר.
‏לא! זה לא רק בראש שלי.
‏היא באמת הייתה כאן.
‏אמנדה אוהבת להמציא חברים לפעמים.
‏היא תהיה בסדר.
‏אבל אימא…
‏גולדי, את יכולה ללכת הביתה עכשיו.
‏ותודה.
‏תודה.
‏כן.
‏להתראות, הנסיכה אמנדה.
‏אימא, בבקשה תאמיני לי, הכול נכון.
‏הילדה הזאת וראדג'ר…
‏אמנדה, בבקשה. אין ילדה כזאת.
‏באמת, להתפרץ בגלל מישהי שלא קיימת.
‏מותק, אני עייפה.
‏היה יום ממש קשה היום.
‏הריאיון לא הלך טוב.
‏אילו אבא היה פה…
‏כן, אני יודעת, את צודקת. ‏אילו אבא היה פה, הוא היה מצטיין.
‏לא, אימא. אבא היה מאמין לי.
‏זה נורא! אני לא מבין למה היא לא האמינה לך!
‏זה היה הדבר הכי מפחיד בעולם.
‏לילדה היה ריח של ריקבון ‏והיא הייתה קרה כמו נטיף קרח.
‏עכשיו אני יודע שקשה מאוד לאימא,
‏אבל מה עם שנינו מדי פעם?
‏תהיה בשקט, ראדג'ר.
‏יש לנו בעיות משלנו.
‏כן, אבא היה מאמין לך.
‏את צודקת לגמרי. ‏ואילו הוא היה כאן, לא היינו צריכים…
‏תשתוק! אתה לא יודע כלום.
‏אמנדה…
‏זה נכון.
‏אפילו אתה תיעלם יום אחד.
‏זה יקרה.
‏כי כשאני אפסיק לדמיין אותך, ‏אתה תיעלם לנצח.
‏מה?
‏על מה את מדברת? אני…
‏תעזוב אותי בשקט!
‏אמנדה, לא אכפת לך?
‏ילדת הרפאים הזאת תקפה אותי!
‏ברגעים אלה, עלולים לחטוף אותי.
‏את מקשיבה?
‏- הנהלת חשבונות -
‏מה אני עושה?
‏מה זה היה?
‏כמעט נחטפתי…
‏על ידי הילדה המפחידה ההיא עם השיער השחור.
‏מה?
‏סליחה?
‏אתה רואה אותי?
‏כן…
‏אבל רק קצת.
‏גם אתה חבר של מישהו?
‏חבר מומצא?
‏עד לאחרונה, כן.
‏למה?
‏נראה שהחבר שלי כבר לא יכול לראות אותי.
‏החבר שלי כבר לא צריך אותי.
‏אתה נעלם?
‏כן.
‏מה יקרה עכשיו?
‏אני לא יודע.
‏זה כואב?
‏אתה פוחד?
‏מעולם לא נעלמתי, ועדיין…
‏אני פוחד מזה.
‏אמנדה,
‏אני ממש מצטערת. התנהגתי לא יפה אתמול.
‏בסדר.
‏מחר אולי נוכל ללכת לשחות.
‏נשמע טוב?
‏או שנוכל ללכת לבקר אצל סבתא דאונביט.
‏תוכלו לאפות עוגיות ביחד, אולי לעבוד בגינה,
‏וברור שגם ראדג'ר יבוא איתך.
‏בסדר.
‏מתוקה, חכי כאן בזמן שאלך לשלם על החניה.
‏את לא מתכוונת להתנצל?
‏על מה?
‏אני לא איעלם!
‏על מה אתה כל כך כועס?
‏לעולם לא להיעלם, ‏להגן זה על זה, ולעולם לא לבכות!
‏הבטחה היא הבטחה, נכון?
‏ראדג'ר, זה חניון, לא עליית הגג.
‏היי, מה אתה עושה?
‏רואה? אני לא נעלם!
‏ראדג'ר, בבקשה. זה לא בטוח.
‏אנחנו בנפרד, ולא נעלמתי.
‏תגלית חדשה.
‏גם אם את לא יכולה לראות אותי, לא איעלם.
‏בסדר! הבנתי! פשוט תחזור.
‏טעיתי, ראדג'ר. אני מצטערת.
‏ראדג'ר!
‏שלום, ילדה קטנה.
‏אני כל כך מצטער שהפתעתי אותך.
‏אל תדאגי, לא באתי בשבילך, ילדה קטנה.
‏לא. באתי לפטפט קצת עם החבר שלך.
‏לרוע מזלך,
‏התור בתחנת התשלום די ארוך.
‏נראה שזה ייקח קצת זמן.
‏אמנדה, רוצי!
‏ראדג'ר!
‏דמיוני באיכות כזאת… עבר כל כך הרבה זמן.
‏ניחוח מתוק…
‏כן, יש לנו מקרה חירום.
‏תשלחו מישהו מייד, בבקשה. ‏-אמנדה!
‏היא בסדר?
‏אמנדה!
‏- אמבולנס -
‏אני רואה אותך.
‏אני יודע מה אתה ואני מכיר רבים מבני מינך.
‏אני גם מבין מה אתה עובר.
‏אכן, קשה להישכח.
‏אבל זה משהו שיקרה לכולנו במוקדם או במאוחר.
‏לא, לא נשכחתי!
‏הייתה תאונה.
‏אמנדה נפגעה ממכונית ואז…
‏זה אותו הדבר.
‏אני חושש שאתה מתחיל להיעלם.
‏מה…
‏אני חושש שלא נותר לך הרבה זמן.
‏בוא איתי, בחור צעיר.
‏אמנדה…
‏אמנדה מתה, נכון? לכן אתה כאן.
‏אתה מלאך המוות.
‏אני לא מלאך המוות. שמי זינזאן.
‏אומר זאת שוב, לא נותר לך זמן רב.
‏אתה יכול לבחור להישאר כאן ולהיעלם…
‏או שאתה יכול לבוא איתי.
‏אני לא יכול. אני צריך להגיע לאמנדה.
‏הבחירה בידיך, בחור צעיר.
‏אבל אני…
‏אני לא רוצה להיעלם.
‏תוכל להגביר את הקצב?
‏לאן אנחנו הולכים?
‏למקום שבו תהיה בטוח. אין סיבה לדאגה.
‏אז איפה זה?
‏המסע שלנו יוביל אותנו ‏לדלת הנכונה במקום הנכון.
‏מה זה אומר?
‏אנא היה בשקט, בחור צעיר. ‏אתה שואל יותר מדי שאלות.
‏סליחה, תמיד שאלתי את אמנדה הרבה שאלות.
‏ולאמנדה שלך תמיד היו תשובות לשאלות שלך?
‏לא כל הזמן, לא.
‏מה היא עשתה כשלא הייתה לה תשובה?
‏אמנדה בדרך כלל המציאה משהו.
‏אולי בגלל זה היא דמיינה אותך, בחור צעיר.
‏כי אתה היית התשובה.
‏תשובה?
‏אתה חושב שאני התשובה של אמנדה?
‏נכון. מילאת את תפקידך כדמיוני.
‏תתמקד רק במה שנמצא ממש מולך.
‏מבוי סתום?
‏תביט היטב.
‏הדלת הזאת מובילה אותך לחיים חדשים.
‏אל תחשוב. פשוט תלך.
‏הגיע הזמן לשכוח את אלה ששכחו אותך.
‏זינזאן…
‏יש עוד כמוך שם בחוץ שאני צריך למצוא.
‏אני מקווה שתיהנה מהחיים החדשים שלך. ‏לכאן אתה שייך.
‏סליחה…
‏זינזאן הביא אותי לכאן ואני חושב שאני…
‏סליחה על ההפרעה, אבל למה אתה מדבר איתה?
‏היא אדם אמיתי. ‏היא לא יכולה לראות או לשמוע אותך.
‏אה, נכון.
‏ואתה יכול לזוז הצידה?
‏הגיע הזמן להופעה!
‏היי!
‏אמילי! ‏-אמילי!
‏שלום!
‏כולם!
‏כולם נהנים?
‏כן! ‏-כן!
‏ומה שלומכם, אנשים?
‏כולם! איזה יום מחר?
‏שבת! ‏-שבת!
‏והיום שלאחר מכן?
‏יום ראשון! ‏-יום ראשון!
‏ואילו ימים אלה?
‏הימים האהובים עלינו! ‏-הימים האהובים עלינו!
‏ומה מייחד אותם?
‏אלה ימי העבודה שלנו! ‏-אלה ימי העבודה שלנו!
‏כולנו עובדים קשה ומשחקים הרבה!
‏ולאחר מכן, כולנו חולקים את מה שקיבלנו.
‏מי אתה?
‏אתה חדש כאן.
‏נכון.
‏ואיך שמעת על המקום הזה?
‏מזינזאן.
‏שמך?
‏ראדג'ר.
‏ראדג'. מה היה צבע העיניים?
‏ראדג'?
‏מה היה צבע העיניים?
‏לא העיניים שלך.
‏מה היה צבע העיניים של זינזאן?
‏טוב…
‏הימנית הייתה כחולה והשמאלית הייתה אדומה!
‏התקבלת.
‏ידעתי! גם אני ידעתי את הצבע!
‏באמת! ממש!
‏ראדג', אתה נראה אנושי.
‏כמו אמילי.
‏קראנץ' קראנץ'!
‏טוב, ראדג', תכיר את פתית־שלג.
‏למקרה שתהית, אני היפופוטם.
‏הקטנצ'יק הזה הוא קראנץ'־של־עצמות
‏והוא אומר שלום.
‏נעים להכיר.
‏כולם כאן נוצרו על ידי הדמיון?
‏כן, כל אחד פה דמיוני.
‏דמיוני?
‏ככה המבוגרים האנושיים תמיד קראו לנו.
‏האם ייתכן… שאתה לא יודע על זה כלום, ראדג'?
‏ראדג', נכון שילדים ‏עם דמיון יוצא דופן ממציאים אותנו,
‏ואנחנו הופכים לחברים הכי טובים ‏של הילדים האלה,
‏והכול נפלא ונהדר?
‏אבל אז הילדים גדלים ‏ומאבדים בנו עניין ושוכחים אותנו.
‏וברוב המקרים, זה הסוף שלנו.
‏ובכן, מבזק חדשות!
‏הגיע הזמן שהפרצוף הזועף הזה ‏-היי!
‏יהפוך לחיוך. ‏-היי.
‏כי לפני שזה קורה,
‏זינזאן מביא חברים כמוך לספרייה הזאת.
‏רוב הספרים נוצרו מהדמיון, נכון?
‏ובכן, ראדג', ‏הדמיון הוא בשבילנו, הדמיוניים,
‏מה שחמצן הוא בשביל בני האדם,
‏והספרייה הזאת מלאה בו.
‏היי, תראו!
‏זאת ליידי קיובי. ‏היא דמיונית של אמן מפורסם.
‏אכן! פיקאסו הצעיר אמר לי ‏שהוא יצייר אותי יום אחד.
‏אני פשוט מעריצה אותו.
‏והנה הברון מטרונום.
‏הוא וחברו החירש, מלחין מפורסם,
‏יצרו הרבה יצירות מוזיקליות יפהפיות.
‏השניים האלה נועדו זה לזה.
‏והזקן הרועד הזה הוא אגדי.
‏פיי פיי פיי…
‏הוא אחד מהדמיוניים מעוררי ההשראה ‏והמכובדים ביותר בהיסטוריה.
‏פיי…
‏להיות או לא להיות. זאת השאלה.
‏אז אנחנו עשויים מדמיון של ילדים,
‏ואנחנו החברים הכי טובים שלהם.
‏אנחנו הופכים את בני האדם ‏ואת עולמם ליפים יותר.
‏נכון שזה נפלא?
‏האדם האחרון הלך.
‏עכשיו המקום כולו שלנו.
‏ראדג', עכשיו הכיף באמת מתחיל.
‏אז עכשיו שאתה יודע ‏כמה נהדרים הם הדמיוניים,
‏אתה לא באמת חושב
‏שמגיע לנו להיות במקום מרהיב, מדהים ונפלא?
‏אני מקבלת את פניך באופן רשמי
‏לעיר הדמיוניים!
‏הניחוח נעלם.
‏כשאדם אמיתי מת, הדמיוני שלו נעלם.
‏כמה עצוב. אני נתקל במשהו נפלא כל כך ‏רק לעיתים רחוקות.
‏מאצ'ה לאטה והכוס הנוספת שביקשת.
‏שנינו צריכים לאכול.
‏מגיע לנו לאכול משהו טעים במיוחד…
‏וטרי במיוחד.
‏אל תדאגי.
‏האף הרגיש להפליא שלי ימצא אותו.
‏בבקשה. ‏-תודה.
‏אמילי, אני מצטער, ‏אבל אני יכול לשאול אותך משהו?
‏תודה.
‏העיר החלומית הזו שאנחנו נמצאים בה ‏עשויה מהדמיון שבספרים.
‏היא תהיה עיר שונה מחר ושונה מחרתיים.
‏זו עיר שונה בכל יום.
‏אתמול היה מאצ'ו פיצ'ו.
‏יום לפני כן הלכנו לארץ הוונגדודלים.
‏זה הבית שלנו.
‏ספריות מאפשרות לנו ללכת לכל מקום, ‏ואנחנו יכולים לחזור מתי שנרצה.
‏אתה יודע, ראדג',
‏אנחנו לא יכולים ליצור ‏את כל המקומות האלה בעצמנו.
‏האנשים האמיתיים הם אלה שיוצרים דברים ‏בעזרת הדמיון שלהם.
‏לא נוכל לעשות את זה.
‏אבל יש עבודות שרק אנחנו יכולים לעשות.
‏טעים!
‏אמרת עבודות?
‏כן!
‏אנחנו יוצאים להרפתקאות ביחד ‏עם הדמיון של הילדים
‏וגם משחקים ביחד.
‏הכריך הטעים שאתה אוכל
‏והמרשמלו שאנחנו חולקים
‏הגיעו שניהם מעבודה עם דמיון של ילדים.
‏ומחר על הבוקר, גם אתה תעבוד הרבה, ראדג'.
‏כן, אבל…
‏אמילי, אני באמת חייב לעזוב, אני צריך ללכת.
‏היום, החברה שלי הייתה…
‏הבחור הזה, באנטינג…
‏באנטינג?
‏אאוץ'!
‏ראדג', אמרת עכשיו באנטינג?
‏כן.
‏מה אתם יודעים עליו?
‏הוא תקף אותנו!
‏הלכנו לקניות עם אימא, והוא תקף אותנו!
‏החברה שלי נפגעה ממכונית בגללו.
‏באנטינג… מר באנטינג.
‏הוא מאוד לא נעים.
‏הוא ניזון מאיתנו כדי לחיות.
‏מאות מאיתנו נאכלו ‏כדי שהוא יוכל לחיות מאות שנים.
‏יום אחד, עצוב ככל שזה יהיה,
‏כולנו נצטרך להיפרד מחברינו האנושיים.
‏אבל מר באנטינג ‏לא רצה להיפרד מהדמיונית שלו.
‏אפילו כמבוגר, הוא רצה את כוח הדמיון,
‏אז יום אחד ‏הוא אכל את הדמיוני של מישהו אחר.
‏מר באנטינג יכול להופיע בכל מקום.
‏הוא חש בניחוח שלנו ואז הוא מוצא אותנו!
‏ואז הוא אוכל אותנו וחי לנצח.
‏כך הוא לא מאבד את כוח הדמיון שלו.
‏הוא מסתובב אי שם אפילו עכשיו.
‏כולם להירגע.
‏זה בסדר. זאת הספרייה.
‏אנחנו בטוחים כאן, בעיר הדמיוניים.
‏הכול בסדר.
‏אני מצטערת לומר לך את זה, ראדג'.
‏כולם כאן יודעים על מר באנטינג.
‏אבל הוא רק מיתוס, זה רק סיפור.
‏אתה לא צריך לשקר ולומר שבאמת פגשת אותו.
‏הוא לא קיים. ‏אף אחד מעולם לא פגש את מר באנטינג.
‏אבל ראינו אותו. ‏הוא תקף את אמנדה וניסה לאכול אותי.
‏ראדג', אני כל כך מצטערת, ‏אבל אני חייבת לספר לך.
‏באנטינג לא אמיתי.
‏אני אומר את האמת, אמילי.
‏באנטינג באמת תקף אותה.
‏תקשיב, ראדג'. ‏אני לא יודעת מה קרה, אבל אני מבינה.
‏אני מבינה שאתה דואג לחברה שלך.
‏זה עצוב ואני רואה שהיה לך קשה,
‏אבל זה לא אומר…
‏היי, באמת, ראדג'! לאן אתה הולך?
‏אני הולך לחפש את אמנדה.
‏אתה לא תמצא אותה.
‏אתה מבין, נכון?
‏אתה תיעלם אם תעזוב את הספרייה.
‏תקשיב, ראדג'…
‏תן לי להסביר לך.
‏לעולם לא תראה את הילדה הזאת שוב.
‏זה לא עובד ככה כאן.
‏אני לא המצאתי אותם, אבל יש כללים מסוימים
‏שאנחנו חייבים לציית להם בעולם שלנו.
‏היא כבר שכחה אותך, ראדג', ‏ואי אפשר לבטל את זה.
‏את טועה. אמנדה לעולם לא תשכח אותי.
‏אם אתה כל כך בטוח שהחברה שלך זוכרת אותך,
‏למה היא לא קראה לך?
‏למה אתה עדיין כאן? תענה לי על זה.
‏לא, זה לא העניין.
‏החברה של ראדג'ר מתה.
‏תקשיב, ראדג'… התבלבלת בצבעים.
‏עין ימין של זינזאן אדומה ועין שמאל כחולה.
‏מה שאתה חושב שאתה רואה ‏הוא לא תמיד כפי שהוא נראה.
‏בסדר, כולם!
‏הגיע הזמן.
‏בואו ננקה ונלך לישון.
‏אמילי, חכי!
‏אתה לא מצליח להירדם, בחור צעיר?
‏זינזאן?
‏נחמד כאן מאוד.
‏לעולם לא תהיה רעב כל עוד תעבוד.
‏אמרת… שאני התשובה של אמנדה.
‏אבל לא משנה מה אני עושה, ‏אני לא יכול לראות אותה.
‏זאת התשובה? זאת התשובה של אמנדה?
‏פרידה היא משהו שכולנו חווים.
‏החבר שלי היה שותף נהדר.
‏אבל למרבה הצער, ‏החבר היקר שלי לא גר בבית מאושר.
‏בסוף כל יום, הוא תמיד התחנן שאישאר ער,
‏שאהיה קרוב ושאעמוד על המשמר.
‏אז עשיתי זאת.
‏שמרתי עליו כל הזמן, יומם וליל…
‏עד שבסופו של דבר, נשכחתי.
‏זו הסיבה שאני לא ישן.
‏לא כך דמיינו אותי.
‏כל הדמיוניים נולדו מסיבה מסוימת.
‏ובחור צעיר, אל דאגה.
‏הנך תחת השגחתי.
‏זינזאן.
‏אני לא בוכה, אף פעם.
‏כי ככה אמנדה שלי דמיינה אותי.
‏ראדג'… ראדג', תתעורר.
‏כבר בוקר. הגיע הזמן לקום.
‏קדימה. אמילי מחכה.
‏אמילי!
‏סוף סוף. איחרת.
‏אם תאחר, יתפסו את העבודות הטובות. קדימה!
‏בוקר טוב, אמילי.
‏בוקר טוב, ראדג'.
‏קדימה. בואו נזוז!
‏- שעת סיפור לתינוקות ‏אירוע יצירה -
‏הדבר הראשון שעליך לעשות ‏הוא להתמקד בלוח המודעות.
‏- חתול אבוד, אבד כלב ‏מסיבת השקה, הצטרפו למועדון קריאה -
‏יופי. עכשיו במוקדם או במאוחר, ‏העבודה שמתאימה לך תופיע.
‏זאת העבודה שלנו?
‏ראדג', תסתכל. תסתכל באמת.
‏- הודעות -
‏- הסוכנות -
‏תמונות…
‏אמילי, אני רואה תמונות.
‏כן.
‏אלה הילדים שרק רוצים לשחק איתנו.
‏כל מה שאתה צריך לעשות ‏זה לבחור תמונה של אחד הילדים
‏שמרגיש הכי נכון בשבילך.
‏חשוב מאוד לבחור חבר.
‏הילד הזה תמיד מדמיין דברים טעימים.
‏אני רוצה לאכול גלידה.
‏אולי זה הילד בשבילי? ‏-זה שמשתולל!
‏ראדג', לא צריך לחשוב. רק להרגיש.
‏"ג'ון!"
‏- קפטן ג'ון -
‏זה ג'ון.
‏קדימה, ראדג'! תתפוס אותו, ראדג'! ‏-תתפוס אותו, ראדג'! כן!
‏ראדג', תמונה היא כמו כרטיס רכבת.
‏ברגע שתופסים אותה אסור לאבד אותה.
‏כן!
‏שימו לב, צוות!
‏האימונים שלנו הושלמו. היכונו למהירות־על!
‏אספת את אבן הירח?
‏אבן הירח?
‏המשימה שלנו היא לאסוף חפצים נדירים.
‏עליך לחזור איתה בקרוב.
‏תחזור מייד! האויב מתקרב!
‏ראדג', תחזור הנה מהר!
‏צוות! עמדות קרב! היכונו להשיב מלחמה!
‏מייד, קפטן!
‏ראדג', זה זמן עבודה, לא זמן משחק!
‏אלה עבודה ומשחק.
‏ראדג', הילד הזה רק משחק בדמיון שלו,
‏אבל אנחנו מסכנים את חיינו אם לא ניזהר.
‏אם נמות בעולם דמיוני, ניעלם.
‏רגע, רק דקה,
‏ראיתם את קראנץ'־של־עצמות?
‏לא. הוא לא היה איתי.
‏לאן הוא יכול היה ללכת?
‏אולי אתה לא טוב כל כך בבחירת חברים.
‏הלוואי שהוא היה כאן…
‏וובלס גיבור העל הגלקטי!
‏קראנץ'?
‏זה קראנץ'־של־עצמות! ‏-זה קראנץ'־של־עצמות!
‏קדימה, וובלס!
‏הוא תפס אותם! ‏-כן, וובלס!
‏תודה… וובלס.
‏הדמיון מסתיים!
‏יש יצורים פראיים בכל מקום.
‏ראדג', התמונה!
‏זאת לא הספרייה.
‏אמרתי לך שהתמונה הזאת ‏היא הכרטיס שלנו הביתה.
‏היינו דמיוניים רק ליום אחד.
‏כשעבודתנו מסתיימת, עלינו לחזור לספרייה.
‏אוי לא… היא סגורה!
‏תראי, אמילי, החלון פתוח.
‏זה גדול מספיק אפילו בשבילי.
‏ראדג', אילו היינו נלכדים כאן,
‏היינו נעלמים בסוף היום.
‏אני מצטער, חבר'ה.
‏אל תדאג. זו הפעם הראשונה שלך, ראדג'.
‏נכון, פתית־שלג.
‏טוב, אני מניחה שזהו זה.
‏בסדר, כולם. בואו נחזור לפני שכולנו ניעלם.
‏קראנץ' קראנץ'…
‏אין מצב,
‏אתה צוחק עליי!
‏מה קרה?
‏וובלס… בוא נשחק ביחד שוב מחר…
‏תראו את זה. הוא הפך לוובלס.
‏וובל! וובל וובל!
‏יש!
‏אני כל כך שמחה בשבילך.
‏שמחה מאוד! זה מדהים. ‏-איזה יום.
‏קראנץ'־של־עצמות הוא כבר לא חבר ליום אחד…
‏אלא חבר ליום־יום.
‏זה באמת דבר נדיר ומיוחד.
‏היום הוא יום שבו כולם חוגגים.
‏עם ארוחת חלל משלכם.
‏אני ממש רוצה לטעום את זה.
‏אפשר לשאול אותך משהו?
‏האם החבר שלך…
‏תגידי לי, אמילי. האם החבר שלך…
‏האם הוא שכח ממני?
‏כן, משהו כזה, אני מניחה.
‏והאם הצלחת… לשכוח אותו?
‏טוב, אני… מניחה שכן. עבר די הרבה זמן.
‏באמת אהבתי את הדמיון של אמנדה.
‏אף פעם לא שוכחים מישהי כמו אמנדה.
‏הכול מתעורר לחיים ברגע שהיא נכנסת.
‏מנורת הרצפה הופכת לעץ טרופי.
‏התיבה מתמלאת באוצר פיראטים.
‏החתול המנמנם הופך לפצצה מתקתקת.
‏הראש שלה מלא עולמות נוצצים, וכשהייתי איתה,
‏גם אני תמיד נצצתי.
‏אני רוצה שהיא תהיה בחיים.
‏אני אפילו לא צריך לראות אותה ‏כל עוד היא בחיים.
‏אתה תמצא עוד חבר נהדר כמו אמנדה.
‏אני בטוחה בזה. אל תדאג, ראדג'.
‏לא! קודם פתית־שלג!
‏לפתית־שלג יהיה חבר קודם!
‏כן, קודם פתית־שלג.
‏פתית־שלג קודם.
‏עבר הרבה זמן מאז שראיתי את השמיים האמיתיים
‏והכול בזכותך, ראדג'.
‏טוב, אני מניחה שכדאי שנזוז.
‏בדיוק הדלת הנכונה
‏בדיוק במקום הנכון!
‏בדיוק הדלת הנכונה ‏-בדיוק הדלת הנכונה
‏בדיוק במקום הנכון! ‏-בדיוק במקום הנכון!
‏בדיוק הדלת הנכונה ‏-בדיוק הדלת הנכונה
‏בדיוק במקום הנכון! ‏-בדיוק במקום הנכון!
‏אתה בסדר? מה קרה?
‏בוא נחזור!
‏וובל!
‏אמילי. רק רגע.
‏מה יקרה, מה יקרה אם לא נישכח
‏ועדיין יאכלו אותנו?
‏שוב פעם?
‏אמרתי לך!
‏תקשיבי! אם יאכלו אותנו,
‏מה יקרה לחברים האנושיים שלנו?
‏אני לא יודעת. אולי הרוח שלהם תמות
‏בגלל החור הענק בלב שלהם.
‏אמילי, בבקשה תסמכי עליי.
‏רגע, ראדג', תגיד לי מה קורה.
‏אני מבטיח שאחזור. ‏-אמילי, האוטובוס.
‏אמילי, האוטובוס הגיע!
‏אוי, ראדג'.
‏באנטינג!
‏כן. זהו זה. זה הניחוח.
‏הריח הנפלא הזה.
‏לא נעלמת.
‏אפשר לשאול איך שרדת?
‏זה אומר שגם הילדה שרדה?
‏לא, זה לא העניין… הניחוח שלך השתנה, רוג'ר.
‏שקט, באנטינג. כל זה באשמתך.
‏לא עשיתי כלום.
‏זה היית אתה. הילדה הקטנה נקלעה לתאונה ההיא
‏כי פחדת וברחת.
‏נכון?
‏אתה משקר.
‏זה לא שקר.
‏השאלה היא אם אתה מסתכל על זה ‏מנקודת המבט שלך
‏או מנקודת המבט שלי.
‏כל אחד רואה מה שהוא רוצה לראות, לא?
‏אם הם לא יכולים לראות את זה, ‏אז הם באמת לא רצו לראות את זה.
‏אתה מבין?
‏אז רוג'ר, זה מצער, כן,
‏אבל אף אחד לא יכול לראות אותך ‏ואף אחד לא יכול לשמוע אותך,
‏כי אף אחד לא רוצה לראות אותך ‏ואף אחד לא רוצה לשמוע אותך.
‏האם אתה עדיין רוצה להיות כאן,
‏בעולם הזה שבו אף אחד ‏לעולם לא יראה את הדמעות שלך
‏או ישמע את הבכי שלך?
‏לא, אתה טועה, באנטינג.
‏תקשיב לי. אני אף פעם לא בוכה.
‏ראדג'? ‏-ראדג'?
‏שוב אוטובוס?
‏מי זה?
‏תודה, גולדי.
‏תתקשרי אליי בכל שעה.
‏את בסדר?
‏בואי נלך הביתה.
‏תשמרו על עצמכם.
‏לילה טוב.
‏אימא, חכי.
‏ליזי, יקירתי, למה שלא תנוחי קצת?
‏אני בסדר.
‏אין סיכוי שתוכלי להישאר ‏בבית החולים עם אמנדה?
‏לא, נראה שלא.
‏תדאגי לחבק אותה הרבה כשהיא תתעורר.
‏אל תדאגי. הילדה הזאת, היא קשוחה.
‏היא בטוח תתעורר.
‏אמנדה, היא באה בריצה לעברי.
‏כשהיא ראתה אותי,
‏היא נראתה כאילו היא רוצה להגיד לי משהו.
‏בבקשה. באמת שאת לא צריכה להאשים את עצמך.
‏ליזי, את בסדר?
‏אני מצטערת מאוד, אימא.
‏כדאי שאארוז את מה שאני צריכה לקחת ‏לבית החולים מחר.
‏כן, זה רעיון טוב.
‏- לראדג'ר, אל תפתח את הקופסה הזאת ‏מאמנדה -
‏טוב, אני בהחלט לא ראדג'ר.
‏נכון.
‏אבא שלך, שאהב אותך מאוד, קנה לך את זה.
‏- לעולם אל תשכחי את אבא, ‏תגני על אימא, לעולם אל תבכי -
‏איך הולך שם? התרגלת לכול?
‏אבא, אתה פותח חנות ספרים?
‏זה נשמע נהדר.
‏ספרים רציניים זה בסדר, ‏אבל צריך גם ספרים כיפיים.
‏אם תעשה את זה, ‏החנות שלך תהיה פופולרית מאוד.
‏אימא? היא שתתה בירה מאוחר בלילה ובכתה.
‏כן, לאגר ירוקה. אבל אל תדאג לה!
‏אני אגן עליה.
‏אני? אני בודדה אבל אני לא בוכה.
‏אם אבכה אתה תדאג, נכון? אבא…
‏אני מקווה שתרכוש הרבה חברים.
‏ומדי פעם, אולי לפעמים,
‏תוכל לכתוב לי מכתב…
‏למה היית צריך למות, אבא?
‏לעולם אל תשכחי את אבא…
‏תגני על אימא…
‏ו…
‏לעולם אל תבכי.
‏ראדג'ר.
‏זה היה היום שבו נולדתי.
‏מותק…
‏מותק, בבקשה…
‏בבקשה…
‏אימא…
‏תגן על…
‏אמנדה שלנו.
‏עכשיו אני יודע למה אתה מיוחד.
‏יש בך תבלין חזק של עצב.
‏אכן תבלין חזק מאוד.
‏זה הופך את זה לעוד יותר ברור ‏שמגיע לך להיאכל על ידי.
‏ואם תיעלם,
‏האם העצב של הילדה הקטנה הזאת ‏לא ייעלם גם כן?
‏תחשוב על זה, רוג'ר.
‏בני מינך תמיד נעלמים.
‏אין הבדל בין זה ‏לבין להיאכל על ידי כאן, נכון?
‏אמילי…
‏תחזרו!
‏אמילי, זה באנטינג.
‏אני יודעת!
‏אמילי!
‏היא בחיים!
‏מה אמרת?
‏אמנדה… היא בחיים!
‏אמנדה בחיים!
‏היא בחיים בבית החולים!
‏בוא נסתלק מכאן קודם!
‏לכו ישר הביתה אחרי שאתם מסיימים את העבודה!
‏זינזאן.
‏איפה פתית־שלג?
‏בספרייה, מודאגת.
‏אמילי, פתית־שלג רוצה שתחזרי הביתה.
‏אני אחזור, עם כולם!
‏זינזאן… זה המקום?
‏הוא אמור להיות.
‏איפה הוא? איפה הדלת?
‏למה הכול החשיך כל כך?
‏באמת?
‏"מנקודת המבט שלי, השמש זורחת."
‏זה באנטינג.
‏זינזאן, אנחנו חייבים למהר.
‏אל תזוזו. משהו לא בסדר.
‏אין לי עניין בילדה או בחתול.
‏כפי שאפשר להניח, ‏אני אוכל רק את האוכל הטרי ביותר.
‏זינזאן!
‏דמיוניים שעומדים להיעלם ‏מפיצים ניחוח נפלא בהחלט.
‏מר רוג'ר.
‏אנא הרשה לי ללמד אותך משהו חשוב מאוד
‏לפני שאוכל אותך.
‏אתה ואני שונים.
‏את כולכם דמיינו.
‏בעוד שאני ההפך.
‏אתם מבינים, נכון?
‏אני זה שמדמיין.
‏תקשיבו.
‏הייתי עד לזמנים ולמקומות ‏שאתם לא יכולים להכיר,
‏וראיתי אין־ספור דברים ודמיונות עצומים
‏בכל סוג של מקום.
‏בזמן שאכלתי את כל היצירות ‏הבלתי נראות לאורך הדרך.
‏לא תוכל להימלט ממני. הגיע הזמן להיכנע.
‏תקשיב, ראדג', אני צריכה לספר לך משהו.
‏אולי פשוט תוותר?
‏חברה שלי הייתה חולה ומאושפזת בבית החולים
‏מהיום שהיא נולדה.
‏לא שכחו אותי בכלל, ראדג'.
‏האמת היא
‏שהחברה שלי מתה ‏לפני שהייתה לה ההזדמנות להתבגר.
‏לשכוח זה שונה מלהילקח!
‏ראדג', אתה עדיין רואה את אמנדה.
‏בחור צעיר, אתה חייב למצוא את הדלת.
‏הדלת… אבל איפה היא?
‏תתרכז. תחפש בכל מקום. קדימה!
‏בסדר.
‏ילד יקר, אין טעם לברוח.
‏אין טעם לקוות.
‏כולכם, בסופו של דבר, תיעלמו, לבד.
‏אמילי! זינזאן!
‏כל הכבוד, בחור צעיר.
‏אתה עדיין לא מבין?
‏כמה חבל.
‏אפילו זה רק דמיון.
‏בום.
‏אמילי!
‏אתם הדמיוניים אף פעם לא לומדים. ‏אתם לא יכולים לשנות כלום.
‏מהר. תכניס אותה פנימה.
‏תישארי איתנו, אמילי!
‏ראדג'…
‏משקפי המגן שנתתי לך…
‏הם דומיינו על ידי…
‏על ידי החברה האמיתית שלי.
‏אמילי, תתעוררי.
‏ראדג'…
‏כן?
‏תגיד לאמנדה… שמסרתי דרישת שלום…
‏אני אמסור.
‏יש משהו שהדמיון לעולם לא יוכל להביס.
‏את…
‏אמילי. ‏-המציאות.
‏אמילי!
‏מה?
‏אלה ראדג' וזינזאן!
‏ברוכים הבאים הביתה!
‏איפה היית? העיר היום היא דג'ימה בנגסאקי.
‏פתית־שלג, אמילי איננה. אמילי נעלמה.
‏בגללי. היא נעלמה בגללי.
‏ראדג'?
‏הוא גרם…
‏לה להיעלם.
‏רגע. אמילי? מי זאת?
‏אמילי היא בטח החברה החדשה של ראדג'!
‏מעניין אם היא תהיה ‏גם החברה החדשה של פתית־שלג.
‏בחור צעיר, על מי אתה מדבר?
‏אמילי…
‏אחד מאיתנו נאכל על ידי הבאנטינג הזה?
‏זינזאן, היא הרגע… ממש מולנו היא נעלמה.
‏אתה אומר לי,
‏שאמילי הזאת הייתה חברה שלנו?
‏ואנחנו נשחק.
‏זה יהיה כל כך כיף.
‏מה קרה?
‏אתה בסדר, בחור צעיר?
‏מה קרה?
‏לא, מעולם לא שמעתי על גברת בשם הזה.
‏גם אני לא.
‏לא כאן.
‏סליחה, לא ראיתי אותה.
‏היא הייתה ילדה נחמדה.
‏שמחה, כנה, עם חיוך ממש מקסים.
‏אתה זוכר אותה?
‏איך אוכל לשכוח?
‏ברור שאני זוכר. אתה יודע מה קרה לה?
‏היא נעלמה בגלל באנטינג.
‏מה זאת אומרת "נעלמה"?
‏זה בלתי אפשרי.
‏שמעתי שבאנטינג תוקף רק דמיוניים.
‏הוא לא יתקוף את ליזי שלי.
‏רגע. אני לא בטוח על מי אתה מדבר.
‏אליזבת דאונביט. היא החברה שלי, ליזי שלי.
‏ליזי?
‏ליזי היא אימא של החברה שלי, אימא של אמנדה.
‏כן, זה הגיוני עכשיו.
‏ותגיד לי, היא מאושרת?
‏היא בוגרת עכשיו ומאושרת בחייה?
‏אני חושב שכן.
‏אני חושב שהיא מאושרת.
‏היא עובדת ממש קשה, אבל אחרי זה כיף איתה.
‏היא לוקחת אותנו לפארק ולבריכה.
‏והעוגיות שלה, הן ממש טעימות.
‏ואם יורשה לי לשאול…
‏האם שמעת פעם, האם ליזי הזכירה אותי אי פעם?
‏הזכירה אותך?
‏כן. הזכירה אותי.
‏קוראים לי מקרר. ‏היא נתנה לי את השם "מקרר".
‏לאימא של אמנדה באמת יש קופסה גדולה במטבח.
‏היא קראה לך על שמה.
‏היא קוראת בשמך בכל יום.
‏באמת? אז היא באמת זוכרת אותי.
‏חברתי היקרה.
‏אני מצטער. אני לא חושב…
‏והעוגיות שלה עדיין טעימות, אה?
‏אתה יודע, ‏לפעמים זה לא משנה אם זה נכון או לא.
‏בחיים, שווה להאמין ‏במה שרוצים להאמין, ראדג'.
‏כל מה שמשנה
‏הוא הסיפור שאתה מאמין בו.
‏כן, זה מה שחשוב.
‏תודה. תודה, מקרר.
‏- הסוכנות -
‏בוקר טוב, ראדג'!
‏בחור צעיר, מה אתה מחפש?
‏אני הולך לבית החולים של אמנדה.
‏אמצא חבר אנושי שייקח אותי לשם.
‏אבל אתה אפילו לא יודע ‏באיזה בית חולים היא נמצאת, נכון?
‏באנטינג יריח אותך וירדוף אחריך.
‏הוא יאכל אותך עוד לפני שתגיע לשם.
‏אפילו אם היא עדיין בחיים,
‏היא כבר לא זוכרת אותך.
‏וזאת הסיבה שהתחלת להיעלם.
‏גם אם תמצא אותה, זה לא יעזור.
‏זה פשוט המצב, אני חושש.
‏בני האדם שוכחים אותנו. ככה זה.
‏כי אנחנו דמיוניים.
‏אבל האם זה לא מספיק?
‏האם זה לא מספיק להיות "לא חבר אמיתי"?
‏בחור צעיר, אתה חייב להבין.
‏זינזאן, אני מפחד להיעלם
‏או שבאנטינג יאכל אותי.
‏אבל אני הולך.
‏אני עלול להיעלם ואף אחד לא יראה אותי שוב.
‏אבל הזמן שאמנדה ואני בילינו יחד הוא אמיתי.
‏אפילו אם כל העולם לא מאמין שהוא היה אמיתי,
‏אני עדיין מאמין.
‏אני שמח שהייתי החבר של אמנדה.
‏ראדג'.
‏זינזאן, אני רוצה לראות את אמנדה.
‏אני רוצה להגיד לה להתעורר ולהילחם על חייה.
‏אני רוצה להגיד לה שלא משנה מה,
‏אני תמיד לצידה.
‏אני חייב, לפני שאיעלם.
‏- ג'וליה הפרימה בלרינה -
‏ג'וליה.
‏זו החברה של אמנדה.
‏זה המאבק שלי… לא, זה…
‏המאבק שלנו למען כל אלה שלא נראים.
‏זינזאן, זו התשובה שלי.
‏בחור צעיר!
‏לא. מה הבעיה שלך?
‏בחייך. את פשוט לא מבינה.
‏היום הרסיטל, ואת הכוכבת, הפרימה בלרינה.
‏את הנסיכה אורורה!
‏אני ראדג'ר, החבר של אמנדה.
‏רוג'ר?
‏לא, אני ראדג'ר, החבר של אמנדה.
‏בבקשה, ג'וליה. את חייבת לקחת אותי ‏לבית החולים של אמנדה מייד.
‏החבר של אמנדה? שטויות.
‏את אורורה שלי.
‏עכשיו תקשיבי לי.
‏את תרתקי כל אדם בקהל היום.
‏ג'וליה, בבקשה! אני מתחנן.
‏אין לי זמן! זה חשוב מאוד.
‏אני רוצה לבקש ממך טובה.
‏ה… לא, אני… לבית החולים…
‏מה קורה?
‏ג'וליה בחרה בראדג' ‏בתור הדמיוני האמיתי היומיומי שלה.
‏מה נעשה?
‏אנחנו בצרות.
‏שקט. החלק הבא, אורורה,
‏הוא ה"התעוררות פה דה דה".
‏ג'וליה, אנחנו נאחר!
‏בסדר.
‏לא!
‏בחור צעיר! תעזוב את התמונה!
‏בחור צעיר, צא מזה.
‏ראדג', אתה הולך, נכון?
‏אתה הולך לפגוש את אמנדה, זוכר?
‏אמנדה?
‏מי זאת אמנדה? אני לא מכירה אותה.
‏היא החברה האנושית שלך.
‏אמנדה?
‏אמנדה…
‏שכחת?
‏בואי נלך, ג'וליה.
‏אבא שלך יצטרף אלינו מאוחר יותר.
‏אני לא מבינה.
‏הוא שוכח את יום ההולדת שלי ‏אבל זוכר את רסיטל הבלט שלי?
‏מכאן!
‏ג'וליה, חכי!
‏מהר, ראדג', מהר!
‏קדימה, בחור צעיר.
‏מהר, קדימה, תלך.
‏אני בוטח בך, פתית־שלג.
‏תשאיר את זה לי.
‏בוא נלך, בחור צעיר.
‏מהר! אתה הרי רוצה לראות את אמנדה, נכון?
‏אמנדה…
‏בית החולים…
‏ג'וליה!
‏חכי!
‏בחור צעיר, מכאן.
‏קדימה, ראדג'. אתה מסוגל.
‏זינזאן!
‏מרגיש אמיץ? ‏-תראה אותי.
‏אימא, שמעת את הרעש הזה?
‏רעש? איזה רעש, מותק?
‏ג'וליה!
‏בית החולים. ‏אנחנו צריכים להגיע לבית החולים.
‏ג'וליה, אל תבהילי אותי ככה.
‏ג'וליה! תיקחי אותי לאמנדה.
‏בבקשה, תיקחי אותי לאמנדה.
‏אמבולנס… בית חולים.
‏פעלת היטב, בחור צעיר.
‏בהצלחה לך.
‏אמנדה!
‏השם הוא באנטינג. אני מר באנטינג.
‏אני מחפש ילדה בשם אמנדה שאפלאפ.
‏אני סבור שהיא מטופלת בבית החולים הזה.
‏מר באנטינג. ‏-כן?
‏אני שואלת מה הקשר שלך למטופלת.
‏- מחלקת ילדים -
‏לשם.
‏היא שם. ‏-היא שם.
‏לשם! ‏-תודה!
‏הפתח קטן מדי לפתית־שלג.
‏תחזור לספרייה, זינזאן.
‏אתה חושב שראדג' הצליח לפגוש את אמנדה?
‏אני בטוח שכן.
‏ידעתי שהוא יוכל.
‏אל דאגה, פתית־שלג. הנך תחת השגחתי.
‏ג'וליה! אימא!
‏בדיוק נזכרתי, זה היום.
‏יש לנו הופעת בלט היום.
‏תודה לאל.
‏גברת שאפלאפ,
‏כל הפרמטרים שלה יציבים.
‏תודה רבה לך.
‏אימא!
‏אני הולכת להביא שוקו.
‏אמנדה!
‏אמנדה…
‏הכול באשמתי. אני מצטער.
‏אני פשוט יודע.
‏אני יודע שאת בחיים.
‏הדמיון שלך בטח חי.
‏ואני כאן.
‏חזרתי, אמנדה. חזרתי.
‏הגיע הזמן להתעורר.
‏בבקשה, תתעוררי.
‏לעולם לא להיעלם,
‏להגן זה על זה,
‏ולעולם, לעולם לא לבכות.
‏לא עוד לברוח.
‏אמנדה, את חייבת להתעורר!
‏ומה יש לנו כאן?
‏שכה אחיה. זה רוג'ר?
‏ידעתי שתהיה כאן, רוג'ר. ‏אני שמח לראות אותך שוב.
‏אמנדה…
‏איפה אני?
‏יקירתי, התעוררת.
‏אתה הרופא שלי?
‏אתה מוכן להירגע שם, בבקשה?
‏לכל דבר יש תאריך תפוגה.
‏ותאריך התפוגה שלך הוא היום, רוג'ר.
‏השמלה הזאת לא משטה בי.
‏עם מי אתה מדבר?
‏שמעת את זה? אמנדה כבר לא יכולה לראות אותך.
‏היא לא זוכרת אותך.
‏אופס. זה באמת עצוב,
‏נכון, רוג'ר?
‏רוג'ר?
‏מי אתן?
‏ולמה… למה אתן רבות?
‏אני מרגיש די רעב. אכן די רעב.
‏אני עומד לאכול הכול, ‏את כל מה שהיא נתנה לך,
‏כולל העצב והכאב.
‏אמנדה!
‏רוג'ר?
‏לא.
‏תפסיק. לא קוראים לו רוג'ר.
‏נכון! זה אני!
‏קוראים לו ראדג'ר! השם הוא ראדג'ר.
‏ראדג'ר! לכאן!
‏אמנדה!
‏כל הכבוד, ילדה קטנה!
‏בדיוק כפי שחשבתי, ‏רוג'ר שלך בהחלט שווה את הציד.
‏אתה מוכן, ראדג'ר?
‏מוכן!
‏תחזיק חזק!
‏מחזיק. בהחלט מחזיק.
‏זו התפתחות מעניינת.
‏אני מדמיין כבר כמה מאות שנים
‏יותר ממך, יקירתי.
‏אמנדה, הסירה הזאת… ‏את חושבת שהסירה הזאת יכולה לעוף?
‏למען האמת…
‏היא לא!
‏אבל אל דאגה!
‏ראדג'ר!
‏אמנדה!
‏אמנדה?
‏אתה רופא, נכון? בבקשה תעשה משהו!
‏אני מצטער, גברת שאפלאפ.
‏האמת שאני עורך סקר על ילדים כאן היום.
‏זה סקר חשוב מאוד.
‏זה לא ייקח הרבה זמן, אני מבטיח לך.
‏אתה האיש שבא לחנות הספרים לפני כמה ימים.
‏את זוכרת אותי. זה כבוד גדול, גברת שאפלאפ.
‏לך מכאן מייד, בבקשה!
‏אתה לא רואה שהבת שלי סובלת?
‏אימא!
‏אמנדה, תודה לאל שהתעוררת!
‏אל תאמיני לו… אסור לך להאמין לו.
‏אקרא לרופא מייד.
‏אימא…
‏האיש הזה… הוא מנסה לבלוע את ראדג'ר.
‏ילדה קטנה, אני בהחלט לא מנסה לבלוע אותו.
‏אני רק מחזיר אותו לכלום,
‏מחזיר אותו למציאות.
‏אתה? מה אתה?
‏את והילדה לא תיפגעו אם לא תתערבו.
‏להתערב?
‏מתוקה!
‏אמנדה, בבקשה, אימא תאמין לך.
‏היא יכולה לעזור לך.
‏אמנדה, ספרי לה על מקרר.
‏הוא יבוא. אם היא תקרא לו, הוא יבוא.
‏אימא, ראדג'ר אומר… ‏-אמנדה!
‏מותק, זה בסדר.
‏ראדג'ר אומר… מקרר, תקראי למקרר.
‏אמרת "מקרר"?
‏כלב. כלב בשם מקרר…
‏ראדג'ר אומר שהוא פגש את מקרר.
‏ראדג'ר…
‏תקראי למקרר.
‏אימא, את חייבת לקרוא למקרר.
‏אימא…
‏נחש?
‏ברוכה הבאה, גברת שאפלאפ,
‏ברוכה הבאה
‏לעולם הדמיוניים.
‏אימא! שמעת אותי?
‏אמנדה,
‏אני אילחם בדבר הזה בשבילך!
‏אימא!
‏ראדג'ר!
‏אימא! תצילי אותו!
‏- אליזבת -
‏תעזוב אותו! אמרתי, תעזוב אותו!
‏תעזוב אותו עכשיו!
‏היי, הוא איתנו! אמרתי לך לעזוב אותו.
‏הוא חבר שלנו!
‏לא ניתן לך לקחת את החבר שלנו!
‏הב הב!
‏קדימה, מקרר!
‏אימא! ‏-אמנדה!
‏למה שלא תתעסקו בעניינים שלכם?
‏זה רק דמיוני אחד.
‏פשוט צריך לתת לי לאכול אותו!
‏ראדג'ר!
‏אמנדה, את חייבת לחיות את חייך עם אימא.
‏ראדג'ר!
‏אי אפשר לתאר את הטעם.
‏באמת "מעבר לכל דמיון".
‏אני חייב לומר…
‏זה כאילו זה לא טרי,
‏אלא כמעט רקוב.
‏אבל סוף סוף עשיתי את זה. ‏אכלתי דמיוני יוצא מן הכלל!
‏כן, זה מה שחיפשתי.
‏מ־מ־מציאות…
‏- מר באנטינג -
‏את בסדר?
‏הכול בסדר.
‏ברוכה השבה, ילדתי המתוקה.
‏חזרתי, אימא. חזרתי.
‏תראה את זה. זה בדיוק כמו שאמרת.
‏היא מאושרת, מאושרת מאוד.
‏היא מבוגרת.
‏כן, אמנדה שלי
‏גם מאושרת מאוד.
‏הכול בסדר?
‏כן.
‏אלוהים, היא התעוררה.
‏כן.
‏זה נפלא. אלך להודיע לרופא.
‏בבקשה.
‏תודה, ראדג'ר. תודה. ‏ותודה גם לך, מקרר יקר שלי.
‏ראדג'ר, תודה שחזרת.
‏לא הייתי לבד.
‏חברים בספרייה עזרו לי.
‏זינזאן ופתית־שלג…
‏וגם אמילי.
‏אמנדה, את תהיי מאושרת
‏ועצובה, ותחזרי על זה שוב ושוב…
‏ואת תתבגרי.
‏ראדג'ר.
‏אמנדה, לא משנה מתי,
‏לא משנה מה,
‏תמיד אהיה חלק ממך.
‏תודה שבאת,
‏לפני שלושה חודשים, ‏שלושה שבועות ושלושה ימים.
‏אמנדה…
‏לעולם לא להיעלם,
‏להגן זה על זה,
‏ולעולם…
‏לעולם לא לבכות.
‏אתה מוכן?
‏קדימה, ראדג'ר! להרפתקה האחרונה שלנו!
‏כן!
‏ציפור שלא נראתה מעולם.
‏פרח שלא נראה מעולם.
‏רוח קלה שלא נראתה מעולם.
‏לילה שלא נראה מעולם.
‏האם אי פעם ראיתם משהו נפלא כל כך?
‏אני ראיתי.
‏- מבוסס על הספר "הדמיוני" ‏מאת א' פ' הרולד -
‏תרגום כתוביות: זיוית אוריין