Hva i helvete gjør han?
Du!
Piler fungerer vel ikke så bra mot så store ting.
Løp! Han tar deg lett!
Skulle han ta meg lett?
Hva vet du om meg?
Hva?
Du er...
Det kan ikke stemme!
Lancelot?
THE SEVEN DEADLY SINS: GRUDGE OF EDINBURGH PART 2
Lancelot...
Var det deg hele tiden?
Hva skjedde med oss?
Det siste jeg husker, er at mennesket sa en formel.
Hva foregår her? Kjemper?
Og demoner også?
Noen må ha brukt dem som ingredienser for å skape det monsteret.
Det andre var laget av feer.
Takk! Dere reddet oss!
Vi må takke dere, mennesker.
Vi skylder dere livene våre.
Ingenting å takke for. Det bare ble sånn.
Bare kom dere vekk før dere blir tatt igjen.
De er visst ute etter alle raser bortsett fra mennesker.
Sier du det?
Greit. Vi vil ikke glemme denne vennligheten, mennesker.
Vi vil gjengjelde tjenesten en gang!
Jeg sa at de ikke skulle takke...
Jeg skjønner.
Så de er ute etter ikke-mennesker?
Derfor forvandlet du deg til en fe for å gjøre deg selv til et mål.
Jeg hadde helt glemt at moren din er en fedronning.
Lancelot...
Det er min feil at du...
Hei, Tristan.
Er det sånn du hilser på en gammel venn?
Det er foreldrene våre som er venner.
Det betyr ikke at vi er det.
Det gir deg ikke rett til å slå meg!
Og hardt også! Det gjør vondt!
Smerte er en del av livet.
Du hadde vært død nå hvis jeg ikke hadde reddet deg.
Hvorfor frøs du i sted?
Hva?
Hvorfor holdt du igjen?
Akkurat som før.
Noen ganger...
...er jeg redd for meg selv.
Det er som om jeg ikke er meg selv lenger.
Du vil uansett ikke forstå.
Det stemmer.
Hva vet du om meg?
Jeg vet ingenting om deg.
Og jeg vil ikke vite, dummen.
Hva?
Det er greit for meg om du vil bli drept.
Men hva med moren din?
Sa du ikke at hun er i trøbbel?
Jeg har ikke noe usnakket med moren din.
Og hun er en god venn av meg.
Feberen din har gått ned!
Fargen er tilbake også!
Det ser ut som medisinen virket, konge!
Den gamle eliksiren som bare alvene kjenner til...
Det er en sjelden nektar fra en blomst som vokser på hellige trær.
- La meg få den! - Nei.
Men jeg er redd dette er alt jeg kan gjøre.
Kun overfladiske deler av forhekselsen er opphevet.
Kjernen i denne lidelsen er fortsatt i dronning Elizabeths sinn.
Hvis vi kunne fjerne effektene i et øyeblikk,
ville hun uten tvil kunne helbrede seg selv.
Kaptein.
Vet du hvem som kan ha gjort dette?
Ja.
Men det er mange mistenkte, jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Ja. Det høres riktig ut.
Forresten, hvor er Tristan?
Jeg har ikke sett ham. Har det skjedd noe?
Ja...
Da han ikke klarte å bryte forbannelsen over moren sin,
sprang han plutselig ut herfra, og vi har ikke sett ham siden.
Det må ha vært for mye for ham.
Nei... Fant han kilden til magien?
Jeg skulle ønske Elizabeth ble bedre.
Diane.
Brukte du alle Minimum-tablettene som Merlin ga deg?
Ja, jeg er tom for tabletter.
Jeg fikk bruk for dem i mange situasjoner.
Uansett, du trenger ikke å vente her ute bare for å holde meg med selskap.
Dessverre
er forbannelser utenfor mitt felt.
Den er forankret dypt i sinnet hennes,
og jeg kan ikke hjelpe.
Jeg kan ikke hjelpe vennene mine heller.
Men det må være enda vanskeligere for kapteinen og Tristan.
Har Tristan blitt en god, ung mann?
Ja visst.
Han er godhjertet som sin mor
og sterk som sin far.
Men hvis det er én ting han mangler, så er det...
Diane! Gowther!
Å, kaptein!
Elizabeth?
Gowther.
Du må følge sporet til Tristans magi.
Forstått.
Så nøyaktig retning og avstand som du kan.
Og Diane!
På tide å børste støvet av det gamle trikset.
Gamle trikset?
Altså,
hvis du er så redd for å slåss,
hvorfor i helvete dro du ut hit alene?
Kunne du ikke fått faren din til å ordne alt?
Han leder jo ikke akkurat en legendarisk ridderorden eller noe.
Jeg antar det.
Hvis jeg fortalte far hva jeg så i mors hjerte,
er jeg sikker på at det hadde vært nok.
Han hadde klart å redde henne uten å prøve engang.
Men likevel...
Men likevel,
du ville redde moren din selv, så du flyktet fra slottet, ikke sant?
Ja!
Hvordan visste du det?
Fordi jeg leser deg som en åpen bok, akkurat som før.
I motsetning til meg har du forandret deg mye.
Lancelot?
Hva? Se på slottet?
Hvem snakker du til?
Hei!
Pokker! For en overreaksjon
for to små barn.
Det er for mange av dem.
Vi må stikke.
Kom, Escanor!
Hei!
Unna vei!
Jeg kan ikke snu når jeg er så nær
å finne den som forbannet mor!
Hopp, Escanor!
Hva? Aldri i livet!
Utrolig!
Flyr jeg?
Nei, du flyr ikke, din klovn!
Så det var deg, Lancelot?
Du kan ikke bare angripe en hær uten å tenke!
Fortsett, Lancelot!
Hva gjør de?
Ærlig talt...
Så krevende de prinsene er.
Høyere! Kan du ikke fly høyere?
Jo, om jeg ikke bar deg og hesten din!
Ikke bra!
Hva skjer?
En plattform av is i luften...
Nei, dette er...
...en isbro!
Utrolig! Gjorde du dette, Lancelot?
La oss bare komme oss inn i slottet og fjerne kilden til denne ondskapen!
Den er grei!
Pokker. Enda en til gjeldslisten min.
Fullt motangrep!
Bare litt til!
Kjør rett gjennom!
Beklager.
Du setter deg selv i fare, bare for min skyld...
- Hei! Au! - Hvem sa det var for din skyld?
Jeg var uansett på vei til dette slottet.
Men jeg ville ha gjort det mye smartere.
Lancelot!
Kom du også hit for å redde noen?
Hvorfor må jeg ha samme grunn som deg?
Så hvorfor, da?
For moro skyld.
Hva?
Jøss, for noen modige og eventyrlystne gutter dere er.
Velkommen til Edinburgh slott, mitt hjem,
prins Tristan av Liones-kongeriket
og prins Lancelot av Benwick-kongeriket.
Oi, unnskyld meg.
Jeg har ikke presentert meg ennå.
Jeg er kongen av Ny-Edinburgh,
Deathpierce.
Med andre ord,
er det du som trekker i trådene.
Det er...
Frigjør mor fra forhekselsen du har kastet over henne!
Frykt ikke.
Jeg skal sørge for at foreldrene deres får levningene deres.
Hvorfor står du i veien for meg?
Hører du ikke etter?
Det er selvfølgelig fordi han står bak dette.
Så det var du som gjorde dette mot henne.
Hvorfor skader du moren min?
Moren din er ikke den eneste som lider.
Jeg forventer at faren din,
som ser moren din dø en smertefull død som han ikke kan forhindre,
lider enda mer!
Hvorfor gjorde du det?
Det var en gang en mann som ga meg en følelse av tilhørighet
og innviet meg i De hellige ridderes metoder.
Men han ble drept i kaldt blod
av en demon som dukket opp fra ingensteds.
Så, med et brennende ønske om hevn,
var jeg en brikke i hendene på en gudinne.
Du kan ikke snakke om mor og far!
Nei, ikke dem.
Jeg har hørt historier om dette før.
Men døde ikke demonen og gudinnen i den forrige Hellige krigen?
Jo visst! De jeg må hevne meg på, eksisterer ikke lenger.
Derfor vil jeg ikke hvile før jeg har fått lederne av klanene deres,
Meliodas og Elizabeth,
til å betale for...
Du lar det bare gå ut over andre.
Din lille drittunge!
Det er du som må betale.
Hev forbannelsen over mor med en gang!
Så du har arvet gudinnemagi fra moren din?
Ikke verst.
Ganske prisverdig for din alder, faktisk.
Jeg skjønner det ikke!
Den bremset så plutselig...
Men det virker ikke mot meg.
Han omdirigerte den!
Og han gjør dem helt maktesløse...
Du kan ikke beseire meg.
Jeg har funnet ut av det.
Hva?
Magien din lar deg kontrollere intensiteten,
farten og høyden på motstanderens magiske angrep. Har jeg rett?
Det vil si at du ikke kan gjøre noe med fysiske angrep!
Uforskammede gutt!
Jeg kan ikke tro at han gjennomskuet min Melodi så fort!
Tristan!
Mens gamlingen er opptatt med meg, kan han ikke gjøre noe med magien din!
Hvis den tingen er ansvarlig for forhekselsen moren din er under,
må du knuse den nå!
Greit! Nå gjør jeg det!
Stjerneblink!
Jeg gir ikke opp så lett!
Jeg skal redde mamma!
Umulig!
Hvordan kan en liten spjæling være så tøff?
Og det uten annet enn bare nevene.
Lancelot, sønn av kong Ban!
Hvorfor står du i veien for oss?
Hva er du ute etter?
Mennesker burde ikke slåss mot hverandre.
Det er alle de andre stammene jeg forakter.
De eneste stedene jeg slo til,
var i skogene og landsbyene til alvene og kjempene,
monstrene til gudinnene og demonene!
Jeg vil at du skal forstå.
Vi er av samme slag.
Jeg ønsker bare å bygge en verden for mennesker,
og kun for mennesker!
Jeg er verken menneske eller fe.
Kong Deathpierce!
Hvordan våger du?
Pokker!
Fordømte barn!
Det skjer igjen!
Hvis jeg ikke blir fort ferdig,
mister jeg meg selv igjen!
Hvis du blir nødt til å slåss for å hjelpe noen,
hva skal du gjøre?
Ja!
Jeg er her for å redde mor!
Hva enn som skjer med meg...
Men hva med ham?
Jeg kan ikke la ham bli skadet igjen...
Vis meg.
Vis meg det sanne jeg du er så redd for.
Og bare så du vet det, du trenger ikke å bekymre deg for meg.
Skjønner du hva du sier?
Bare gjør det!
Vil du ikke hjelpe moren din?
Ikke bli for selvsikker, frekke fjols!
Jeg har bedre ting å gjøre enn å passe på drittunger.
De blir perfekte motstandere for dere.
Så den greia kontrollerer dem!
Det sparer tid!
Du er litt av tåpe.
Lancelot!
Verken menneske eller fe, hva?
Det er interessant.
Det skader vel ikke å se hva du forvandles til.
Men jeg tviler på at du vil være til stor nytte.
Pokker!
Magien din kan ikke røre meg.
Helvetesild?
Hans kraft er ikke bare gudinnenes!
Gjem deg!
Ok!
Han nøler fortsatt.
Dette er deres siste sjanse til å lure dere selv
til å tro at dere kan vinne!
Det er titusenvis av Tomme rundt slottet!
Ikke regn med å komme ut herfra i live,
drittunger!
Han har rett. Vi har ingen sjanse mot så mange i en slåsskamp.
Det ser ut som vi er fremme, men hvor er vi?
Målet vårt er 366 meter rett frem.
Er du sikker på at Tristan er her på Edinburgh slott?
Absolutt. Jeg kan føle magien hans strømme ut fra slottet.
Det kan ikke stemme.
For en enorm magisk kraft...
Det er De sju dødssynder!
Far? Hvordan?
Hva? Hva er greia med disse skapningene?
Tomme!
Gjør dem til aske med en gang!
Far!
Fullt motangrep!
FULLT MOTANGREP
Ok!
Det ser ut som vi rakk det akkurat i tide takket være Diane.
Da setter vi i gang!
Hennes kraft og nøyaktighet er like bemerkelsesverdig som alltid.
Ja.
Hun har vel gjort det før?
Men jeg husker ikke når.
Det var for 15 år siden.
Da Elizabeth ble kidnappet av Hendrickson.
Å, ja.
Mesteren hadde det vanskelig, så vidt jeg husker.
Utrolig!
Jeg hadde hørt historiene,
men jeg visste ikke at far og våpenbrødrene var så mektige!
Hvorfor er faren min her nå?
Jeg vet hvem som lagde isbroen.
Det betyr at barnet mitt også er her.
Det er ikke mulig...
Å ødelegge en så mektig hær
på et lite øyeblikk...
Forteller du meg
at vi skal kjempe mot disse levende marerittene?
Jeg er redd jeg må fortelle deg
at snikangrepet ditt ser ut til å ha vært en fiasko.
Kaptein!
Å, der er de!
Det ser ut som om helvete brøt løs her.
Hva har skjedd?
Det viktigste først! Noe har skjedd, kaptein!
Her, kaptein!
Meliodas!
Elizabeth! Er forbannelsen hevet?
Ja!
Takk og lov!
Meliodas...
Du kan ikke gjøre det foran...
- Han er den samme som alltid. - Meliodas!
Du aner ikke hvor lettet jeg er.
Det var gutten vår. Tristan reddet meg.
Da forhekselsen ble brutt,
følte jeg magien hans.
Gjorde han det?
Mor! Far!
Mor er normal igjen!
Godt å høre.
Nei...
Dette kan ikke stemme...
Hva...
Men hva hadde skjedd med oss om de ikke hadde dukket opp?
Vi fikk i det minste se Fullt motangrep.
Det var imponerende.
Samme det.
Var det bedre enn mitt "fæle motangrep"?
Hei, Lancelot...
Hvorfor sa du det i sted?
Ellers hadde du stått der hele dagen
og ikke gjort noe.
Men jeg kunne ha mistet kontrollen og skadet deg,
akkurat som jeg gjorde da vi var små.
Eller verre.
Du er virkelig en plage, vet du det?
Hva? Hvorfor?
Jeg tenkte bare på deg!
Nå begynner du igjen.
Han stikker av!
Så flaut. Han løper så fort han får problemer.
Det gjør vondt å se.
- Stopp! - Hei!
Escanor! Det går bra! Jeg lover at jeg er straks tilbake!
Hvor er jeg?
Et sted vi ikke vet om.
Jeg vet ikke om dette er Britannia.
Lancelot!
Hva var poenget med å jage den taperen?
Vi hadde allerede vunnet slaget.
Det er ikke nok!
Vi må få ham til å sverge på at han aldri vil gjøre noe sånt igjen!
Tristan!
Det er spor etter kampen deres overalt.
Hva kan ha skjedd?
Escanor? Er du også her?
Escanor?
Hva har skjedd her?
Kaptein! Kan han snakke?
Ok, hvor ble det av Tristan?
Jeg fatter ikke bæret av hva du snakker om.
Hva er det?
Så Tristan løp etter en skjeggete mann
og forsvant i en slags tåke?
Han sier at Tristan er med en annen gutt på samme alder.
Han må jage etter Deathpierce.
Deathpierce?
Han bar skikkelig nag til alle de andre klanene.
Når man tenker på det, er det rimelig å anta at han står bak alt.
Men hvem kan denne gutten på samme alder som Tristan være?
Gutten min.
Lancelot?
Hva gjør han her?
Ban, vet du noe?
Jeg har også mitt eget liv, vet du.
Det er vel rimelig å anta at
tåken var en magisk revne som førte til en annen dimensjon.
Det var du som forbannet meg!
Elizabeth!
Det er min hellige plikt
å utslette gudinnen Elizabeth!
Hva i all verden?
Jeg har kanskje sovet,
men du klarte å overraske meg tidligere.
Men det trikset duger ikke to ganger.
Ikke etter at sønnen min utsatte seg for en slik fare for å redde meg!
La det bli lys.
Han ble til en gjeng med demoner!
Hva er det som skjer?
Vær rolig! Vi vil ikke skade deg.
Den hellige krigen er over nå.
Det stemmer.
Dere kan nyte et fredelig liv i harmoni med alle de fem klanene.
Hva?
De dro.
Hei, kaptein.
Hva sa de?
At de ikke kan slutte fred med mennesker.
Det var et menneske som fanget demoner, kjemper og feer,
og forvandlet dem til monsteret vi så.
Den samme kraften...
Den samme kraften?
Hva snakker du om?
Hva har Tristan og Lancelot rotet seg bort i?
Jeg kan ikke la de ordene gå ustraffet!
Prøver du å fortelle meg at du er rettferdig mens jeg er ond?
Han kunne holdt seg skjult. Du må ha gjort ham for sint.
Det var ikke det jeg sa!
Men at du hater andre klaner av egoistiske grunner
er galt!
Så jeg skulle bare ha akseptert at Denzel døde
og glemt alt om det?
Og akseptert at vår kjærlighet til Denzel ble utnyttet?
Jeg får en rar følelse av ham.
Ja.
Jeg vil aldri gi slipp...
...på dette naget!
Den rare følelsen kommer ikke av ham!
Staven?
Hevnen...
...skal bli min!
Skjer dette virkelig?
Eller er jeg i et mareritt nå?
Mareritt eller ekte, nå er det drep eller bli drept!
Ja!
Ikke bare stå der!
Idiot!
Jeg sier jo at du må ta den helt ut!
Men...
Se på meg!
Jøss!
Kos deg!
Følg meg!
Hva gjør du?
Løp mot sprekken!
Kan du kjøpe meg litt tid?
Stjerneskudd!
Ta den!
Tok vi ham?
Pokker! Ikke ennå!
Jeg har jo sagt det!
Vi kan ikke slå ham før du virkelig slipper deg løs.
Lancelot!
Det kan ikke stemme...
Tristan!
Hva er i veien, Elizabeth?
Jeg sa du ikke skulle bekymre deg.
Han er jo guttungen vår.
Men likevel...
Og han er med Lancelot, så vi kan ta det med ro.
Ikke sant, Ban?
Ja, jeg antar det.
Du antar det? Han er sønnen din.
Han har alltid virket motvillig til å slåss.
Eller,
han er redd blodet i årene hans vil ta over og gå amok.
- Demonblodet? - Ja.
Jeg visste om det.
Det begynte på tiårsdagen hans, da han trente med Lancelot.
Han gikk berserk og skadet ham.
Jeg skal stoppe ham om han mister kontrollen, om det så tar livet av meg.
Men det tragiske er
at jeg tror ikke han har stolt på at jeg ville det.
Det var ikke det han...
Hvis dere tillater det,
kan jeg gi litt innsikt.
Gowther...
Hvorfor er huden så hard?
Hva nå?
Hva skal jeg gjøre?
Det er umulig.
Han er for sterk!
Det er ingen tvil om at jeg kommer til å dø her.
Og likevel...
...føler jeg at blodet i kroppen min koker.
Hjertet mitt...
Det dunker hardere og hardere!
Lancelot er ikke her lenger.
Ja... Det er ingen andre her.
Ingen andre enn meg og dette beistet.
Aldri i livet! De lever fortsatt!
Hva i helvete gjør jeg nå?
Så skuffende.
Og du gjorde det så bra frem til nå.
De er ikke mennesker.
De har ikke samme frie vilje eller livskraft som mennesker.
Med andre ord,
de er tomme skall i menneskeform.
Lancelot! Du lever!
Se. Han liker skrikene deres.
Snakk om å være syk og forskrudd.
Så ikke bekymre deg for dem.
Bare skynd deg og ta grep!
Hvorfor vil du så inderlig at jeg skal gjøre dette?
Nå som vi er gjenforent, vil jeg legge fortiden bak oss.
Fortiden?
Mener du da jeg ga deg arret i ansiktet?
Det stemmer.
Jeg ville fortsette å kjempe den gangen.
Hva?
- Det var de andre som stoppet det. - La meg være! Det går bra.
Jeg ble skikkelig forbannet av det som skjedde etterpå.
Hva sa du til meg da jeg sa at jeg ville ha en runde til?
Jeg vil ikke skade deg!
Du ba meg glemme det fordi jeg ikke kunne slå deg!
Det var ikke det jeg...
Hold kjeft.
Beklager, men jeg har ingen planer om å tape.
Ikke den gangen.
Og ikke nå!
Vil du ikke at jeg skal bli skadet?
Ikke våg å snakke ned til meg på den måten!
Jeg mener det.
Jeg bryr meg ikke om hvor farlig du er.
For jeg bare moser deg i bakken om jeg må!
Gi alt du har!
Jeg håper du ikke vil angre.
Jeg stoler på deg, Lancelot.
Jeg vet det.
Tristan trenger at noen kontrollerer siden av seg som han ikke kan kontrollere.
- Det gir mening, men... - Ja.
Kan ikke kapteinen gjøre det?
Det kommer en dag
da ungen må forlate redet.
Tristan vil aldri være et barn for alltid.
Og han er klar over det på sin egen måte.
Det Tristan trenger nå
er en Ban som kapteinen har, og folk som de folkene dere har.
Skinnende vei.
SKINNENDE VEI
Du er jammen en rar fyr...
...som besvimer med et smil om munnen.
Det ser ut som den tingen var nøkkelen til alt dette.
Det burde ikke være noen annen klan i verden enn mennesker.
De drepte noen jeg var glad i, sammen med stoltheten min.
Jeg kan aldri tilgi dem for det!
Jeg forstår hva du føler.
Jeg har det også sånn.
Du er...
Vi deler samme idealer.
Så, som vandrere på samme sti,
vil jeg gi deg denne gaven.
Dette Kaos-fragmentet har makten til å oppfylle alle dine ønsker.
Det er fantastisk!
Hvordan skal jeg få takket deg,
kong Arthur?
Dette blir tre.
- Tristan! - Tristan!
Det ser ut som han sover.
Den pokkers ungen...
Takk og lov!
Hva i all verden kan ha skjedd?
Deathpierce.
Så han er den skyldige.
Mor? Hvor er jeg?
Tristan har våknet!
Hei! Mor!
Far!
Far, jeg beklager...
Bra jobbet, Tristan.
Far!
Klærne dine er revet i stykker.
Takk.
Hva? Hvor er Lancelot?
Lancelot!
Ta godt vare på Lance.
Du gjør det, ikke sant, Jericho?
Enda en barnevaktreise, hva?
Ærlig talt.
Ingen fremgang hos foreldre eller barn.
Tekst: Tina Schultz