När jag var liten, var mina föräldrar mina första hjältar.
Men sen blev livet mer komplicerat. Det där är en kaiju: INTE en hjälte,
men heller ingen skurk. Där har vi han. Det där är vår hjälte: Ultraman.
I 30 år försvarade han oss, använde sina otroliga krafter
i mänsklighetens tjänst. Han kallade det "att upprätthålla balans.
" Jag kallade det bara "coolt". Men att vara en hjälte, en idol,
en ikon, det är inte vad det verkar. Det är upp till dig att fatta tuffa
beslut; besluta vem som betyder mest.
Men det är inte det tuffaste jobbet. Det tuffaste?
Jag hade ingen aning förrän det blev min tur.
Shu!
...Han går fram till plattan. Han laddar upp. Han kastar. Insida.
- Shu! Shuwach! – Jag är Ultraman! - Ultraman. Vi måste kolla till curryn.
- Shuwaaaaaa! - Mina, statusrapport.
Temperaturen är stadig, men den behöver röras om, professor Sato.
- Vad tycker du? - Mmm. Tio minuter till.
- Japp, tio minuter till. - Fint spelat av shortstop!
Vad kollar du på?
Inget.
Du, Ultraman!
När du är klar med att rädda din pappas curry kanske du borde flyga hit bort
och rädda ditt lag.
- Och – här kommer Matsui! - Oj. Tigrarna förlorar. Vi
- borde nog lämna din mamma ifred. - Inte idag, Gomora!
- Ultraman, använd din Kraftsköld! - För stark...! Kan inte hålla emot...!
- Distrahera med Ultra Slash! - Undan, monster!
- Bee-bo. Bee-bo. Ultraman! - Va?
Det är din Färgtimer. Du måste fokusera annars blir du människa igen.
Hah!
Kenji. Ultramans viktigaste uppgift är att finna balans. Förstår du?
- Hörru, kom hit och bump:a mamma. - Matsui gör sig redo... Här kommer
kastet... Han svingar och den flyger högt över mittfältet. Ja! Bollen är borta!
Ja, han är helt okej. Synd att han spelar för Giants.
Såja! Såja!. Matsui!
Mamma. Lägg av. Han är den bästa spelaren i ligan.
Åh-hå Hanshin Tigers, fure fure fureeeeeee!
- Ljudattack! Nej! Jag ger mig! - Kenji, om du kunde bli en av dom,
vilken skulle du välja? Matsui eller Ultraman?
Här i sista halvlek kommer allt avgöras.
Det är en rätt stor fråga för en så liten pojke.
Inkommande samtal från Dr. Onda.
Emiko. Hayao... utplånat vårt försvar. Er familj—
min! - är i fara. Gigantron kommer! Gigantron kommer - till er!
Jag går. Du stannar här med Kenji.
Gå inte, pappa. Snälla, stanna, titta på matchen med oss.
Jag är tillbaka innan sista bytet.
Lovar du?
Pappa...!
Hej Kenji, det är pappa. Du är arg på mig, jag fattar.
Jag vet att det inte var ett lätt val att lämna hela livet bakom dig. LA, Dodgers,
miljontals beundrande fans... Men det jag ber dig om
är större än baseball. Världen behöver att du blir något... mer.
Förlåt, din mamma var bättre på sånt här. Hur som helst, jag finns i krokarna.
Dom senaste veckorna har ett namn dominerat på löpsedlarna,
i vad som säkerligen kommer bli ett historiskt baseball-ögonblick.
Om bara tre dagar kommer Giants-fans att välkomna en legend till New Tokyo-dom,
då Ken Sato återvänder till sitt födelseland. Så,
hjälp mig välkomna honom tillbaka till Japan,
den nyaste medlemmen av vår Jättefamilj Ken Sato!
Tack för ert tålamod. Okej, vem vill börja?
– Jag gör det för fansen, liksom. – Allt handlar om grundtekniken.
– Nej, nej, nej, nej.
Det jag sa var att jag är den bästa LEVANDE spelaren, - Aja, Otani
kan säga vad han vill. – Aw, vad gulligt.
Tack så mycket. – Jag älskar baseball. Det är allt jag har.
– Benbuljong och vetegräs,
bror. Bror. Bror. Bror! - Färskingen?
Vi spelar inte brännboll, bror.
Amerikanska spelare är väldigt annorlunda. Hur har du anpassat dig till
den japanska spelstilen?
Itow-san, visst? Baseball är baseball, mannen. Ken Sato-showen är densamma. Här,
i staterna, det kvittar.
Herr Sato, varför återvände du till Japan?
- U-ursäkta. Hur var namnet? - Ami. Wakita.
Vänta. Vänta. Du är ett Tigers-fan, eller hur?
Frågan är inte vem jag hejar på, herr Sato. Frågan är varför du precis innan
ditt första mästerskap väljer att dra dig ur och börja om. Vissa hävdar att det var
på grund av emotionell stress, på grund av familj--?
Allvarligt!?
Det här är baseball! Inte frissan! Sätt dig!
- Kom inte här och tramsa! - Hörni. Spela schysst,
okej? Jag svarar gärna på frågan. Fröken Wakita, snälla, fortsätt.
Tackar. Vissa spekulerar att ditt avhopp går att koppla till förlusten av din mor,
att du har något ouppklarat med din familj.
Kenji.
Du får ursäkta, fröken Wakita. Olyckligtvis,
så har jag fans som... kallar och,
öh, jag ser fram emot att se er alla om ett par dagar
och jag lovar att Ken Sato-showen kommer leverera.
Kärlek.
- Neronga attackerar Akihabara. - Argh, satan.
- Hörru! Sato! - Tja, Coach Shimura.
Din charm biter inte. Det finns ingen plats för "Ken Sato-Showen" i mitt lag.
Du, jag hajar. Ni killar har haft ett par tuffa år, men jag är här för att
hjälpa er. Låt mig köra, vinna ett par matcher, och så får vi upp laget på topp
igen där det hör hemma.
Ser du? Det där. DET är ditt problem. Ingen ödmjukhet. Det krävs mer än attityd
för att bli en jätte.
Jag slutade tro på jättar för längesen.
Du måste få bort Neronga härifrån och orsaka så lite skada som möjligt.
Kan du chilla, Mina? Jag gör--så gott--jag kan!!
Okej... Sluta! Varför gör du det här så svårt?
Vänd dig bara om— Okej, jag testade det lätta sättet.
Ja-hah! Hur mäktigt var det där? Hallå, var är kärleken?
Ultraman! Sluta larva dig och gör dig jobb!
Öh, gjorde jag inte just det?
Är du okej?
Definiera 'okej'.
Ken, se upp!
Detta är Kaiju-Försvarsstyrkan. Evakuera området
- omedelbart. - Tjena! Allt är lugnt här. Jag
höll precis på att runda av.
Du har blivit varnad förut. Du är inte en auktoriserad regeringsagent.
Evakuera omedelbart annars kommer du att tas i
förva--
Jäklar! Är'e det som händer med auktoriserade regeringsagenter? Hoppsan.
Ken, du måste få läget under kontroll.
- Det elektriska bältdjuret började! - Din puls är skyhög. Du vet vad som
händer när Ultraman blir stressad.
-Öh, nä. Påminn mig igen. - Din timer byter färg och
- du förlorar dina krafter. - Mm toppen.
Vi avbryter programmet med en direktsändning
från ännu en Kaiju-attack i centrala Tokyo.
Gör något.
- Ringde han? Han kommer definitivt ringa. - Ja, han ringde.
Hmm. Kanoners. Årgh, Gud. Ja, visst, kom till Japan,
hjälp din farsa, rädda världen. Det blir kul!
Ken, KFS verkar använda dödligt våld...
Ska jag sätta kurs tillbaks till striden?
Vet du vad? Jag tänker stämpla ut för ikväll. Låt KFS ta hand om det.
- Precis i tid. Här kommer pekfingret. - Han har redan lämnat 10 meddelanden.
Kenji, snälla! Du måste tillba--: Svara, svara! Du har ett ansvar!
Nix. Nej tack. Jag har fått på nöten tillräckligt ikväll. Tysta alla samtal,
- tack, Mina. Jag behöver lite egentid. - Efter din intervju med
fröken Wakita, såklart.
Vänta. Den där kvinnan från presskonferensen?
Ja, Ken. Den där kvinnan från presskonferensen. Och du är en timme sen.
Jag har hört att du är väldigt bra på att undvika svåra frågor.
Mmm, dom här nudlarna äger. Vill du ha?
Det är bra. Tack. Lugnt om jag spelar in?
Mmm, gör din grej.
- Så, du har haft en imponerande karriär... - Guldhandsken, Silversläggan. Te?
...Ändå, har du aldrig vunnit ett mästerskap.
Wooow, rätt mot strupen.
- Bara en observation. - Bara en observation. Säkert. Du vet väl
att det finns många grymma spelare som aldrig vunnit titlar?
Ja. Och vissa menar att du är bäst av dom alla.
Vissa? Du har sett mig spela, va?
- 420 i slaggenomsnitt. 624 stulna baser. - Men...?
- Men statistik vinner inte mästerskap. - Så mitt ego håller mig tillbaka?
Det sa jag inte, och ärligt talat är jag inte här för att diskutera 'stats'.
Så varför diskuterar vi stats?
För att spelare är mer bekväma med att prata om siffror än sig själva.
Äsch, jag pratar gärna om mig.
Bra. För jag vill veta varför; varför du undviker intervjuer;
varför du distanserar dig från ditt lag;
och-och varför du lämnade en stad som älskade dig för... Asså,
det är meningen att du ska doppa nudlarna i såsen.
Jag gillar att göra saker på mitt sätt.
Okej... Vi spolar tillbaka. Tidigare, så frågade jag om din mamma.
Hah. Då var'e dags.
Ni båda flyttade till LA när du var ung, din pappa stannade kvar.
Det kan inte ha varit lätt.
Nä. Fast, pappa var inte direkt uppmärksam när...!
Blev du nånsin retad för hur du pratar? Ditt utseende? Vad du äter?
Man lär sig rätt snabbt att folk kommer snacka oavsett vad. Så,
man ger dom nåt annat att snacka om bara.
Får jag trycka det där?
- Chiho! - Mamma!
- Vad gör du här? -Öh... Ah, ah, nej, inga barn på bordet.
- Shuwatch! - Nej. Nej, nej, nej, nej. Åh, gud,
hemskt ledsen. Min mamma skulle passa henne.
- Här. Vet du vad? Du ser jättegullig ut. - Ne...! Öh?
- Ultraman är bäst! - Chiho! Ner, nu!
DR ONDA, VERKSTÄLLANDE CHEF FÖR KFS
KAIJU-FÖRSVARSSTYRKANS HÖGKVARTER
Var och en av er har förlorat kollegor,
vänner och till och med familj till förödelsen orsakad av den
ohyggliga Kaiju-plågan. Jag har känt den smärtan, den förlusten,
och var morgon när jag vaknar frågar jag mig själv hur jag kan förhindra att
det händer igen. Men våra delade uppoffringar
var inte förgäves. Idag är en historisk dag,
för tack vare ert mod och styrka, kommer våra familjer och
familjer i hela landet, snart kunna leva i en bättre värld,
en säkrare värld,
en värld fri från rädsla.
Gamnästet, det här är Black Jack 73. Vi är på ingång med paketet. Kom.
Uppfattat, Black Jack 73. Och er beräknade ankomsttid?
Åtta timmar, 30 minuter. Kom.
Det är uppfattat. Vi inväntar ivrigt er ankomst. Klart slut.
Ja! Så ska det se ut!
Ken, du tycks ha sträckt din axel under striden.
Så går det när man räddar liv.
Ken, det är din plikt att rädda liv.
Men jag föredrar att rädda min arm och överlåta Kaijus till KFS.
Du vet vad som händer när saker överlåts till KFS.
Ja. Jag får en dubbel-bacon, en chokladshake, och en god natts sömn. Sluta
låtsas vara min mamma.
Jag är som jag blev programmerad.
Kokosvatten? Mina, har du kastat allt mitt dyra bubbeldricka?
- Friska val för friska kroppar. - Det här smakar ju fjärt.
Ken. Jag undrar om du borde överväga att ta en paus.
- Från att dricka fjärt? - Från baseball.
Och ge upp det enda som får mig på gott humör? Ledsen. Nej. TV, tack.
...Mer förödelse idag när KFS och Ultraman stred mot Neronga. Som ett vittne
- berättade... - Jag älskar Ultraman. Alltid gjort.
Han har uträttat så mycket genom åren.
- Tack, kära medborgare! - Men han har varit borta i månader. Och,
nu när han är tillbaka, är det som att han inte bryr sig. Jag menar titta bara.
Jag vill inte ens ha det här gigget. Och nu ger sig alla på mig. Shimura, KFS,
random farmödrar. Kan vi bara— snälla, låta Ultraman få vila lite?
Jo, självklart.
Jag är så taggad på matchen ikväll. Så stolt över dig! Vem är nummer ett?!
Vem är nummer ett?! Kenji. Jag hoppas du har det bra i Tokyo.
Jag vet att det inte var det här du ville, men... det är för en väldigt god sak.
Din pappa är skadad, och han behöver dig, pysen.
Jag hoppas bara att ni kan hitta... balans. Jag hejar alltid på dig.
Även om du spelar för jättarna.
Fortfarande inga tecken, eller hur? Utslag från hennes GPS-spårare?
Nej, Ken. Jag är ledsen. Olyckligtvis, antas hon fortfarande...
Du gjorde allt du kunde.
Mina, kan du spela en gammal match?
Självklart, Ken.
Heja Kenji!!!
- Kenji! - Mamma! Jag gjorde det!
Det där var otroligt! Jag kan inte fatta hur långt du slog den!
Välkomna, baseball-fans,
till öppningsdagen och en batalj mellan era Jättar och dom besökande Svalorna.
Du, Wakita? Hörde om din tête-à-tête med Sato. En nyfiken vän vill veta mer.
Vet du vad, Kubo? Det här är baseball, inte frissan. Ja,
jag hörde din lilla kommentar under presskonferensen.
Man kan känna elektriciteten i luften.
Fyrtiotvåtusen fans här i afton – en enorm publik,
som väntar på sin första glimt av Ken Sato,
ivriga på att få se vad han kan bidra med till Giants-laget.
Jag kan inte fatta att det är min första match med Ken Sa—to...?
Sälj den dyrt på eBay, färsking.
Ey, kom igen, le! Jag ska få det här laget att se bra ut nu.
Högerfältare, Ken Sato!
Åh, Kenny. Trist med taskig axel. Ooooh! Man blir gråtfärdig.
Strike ett!
- Lägg av! Är du seriös? - Antar att-eh,
"Legender" är mänskliga dom med.
Kör hårt, Sato!
Strike två!
Om det bara fanns en japansk version av den här snubben.
Den japanska versionen kommer tvångsmata dig med slagträ!
Är det så? Vill du ha spö eller? Kom igen då!
- Din sjuka... Snacka kan du! - Hallå, okej, killar.
Kom igen nu. Sluta tjafsa, sluta tjafsa!
Gamnästet, det här är Black Jack 73. Anländer om 10 minuter.
Slutet av första, två strikes på Sato, och han ser inte nöjd ut.
Och nu verkar det som att Ken Sato tänker testa nåt nytt.
Han byter till att slå med högerhanden. Vet ni,
jag tror aldrig jag sett nån göra såhär mitt i en slagrunda.
Och det är en grand slam! Sato drämmer till och skickar den rakt ut i läktaren.
- Snacka om att göra en jättedebut! - Ja! Woohoo! Ja! Kenji!
Herregud...
Black Jack 73, högre, flyg upp! Vänster, vänster, Vänste...!
Herregud.
Gigantron...!
Lystring! Ta er genast till närmsta nödutgång.
Jag upprepar. Ta er till närmsta nödutgång.
Det här är inte en övning.
... Hörru!
Det där, var för att du sabbade min match.
Ah, satan...
KAIJU-VARNING
Skicka alla plan. Döda Gigantron. Och säkra paketet.
- Men vad i...? - Ken, du såg vad KFS gjorde med Neronga.
Dom kommer döda Gigantron om du inte gör nåt.
KFS Blå 14, angriper måltavla.
Gamnästet, vi närmar oss—öh, ser ni det här?
Tjena! Hörni! Gigantron håller faktiskt på att fly, så jag vet inte...öh... vad sägs om
att vända på nosarna och flyga hem?
Om Ultraman lägger sig i, har ni tillstånd att bruka dödligt våld.
Så går det när man försöker vara god.
Det är meningen att du ska vara god.
Hejsan, herr Gigantron. Oj! Om du ger mig vad det där nu än är,
kommer dom där planen där borta, KANSKE, lämna dig ifred.
Gamnästet, Gigantron är inom missilräckvidd.
Målsöker. Avvakta! Ultraman är tillbaka.
Snälla! Dom kommer döda dig!
Chefen. Måltavlan är i sikte.
Ultraman kan träffas av explosionen om vi avfyrar nu.
Jag bryr mig inte om Ultraman. Kommer paketet överleva explosionen?
Ja, chefen.
Då skjuter du.
Det är uppfattat. Avfyrar.
Fara! Undanmanöver!
Ke—Ke—Ken. Är—är—är du okej?
Nej. Nej, nej, nej, nej, nej. Ahh. Nej. Nej nej nej.
Åh.
Mina! Akutanalys.
Skannar efter skador.
Ken, det här är väldigt märkligt. Enligt mina avläsningar, så har du—dubbla
- hjärtslag? - Nej. Det är inte mitt hjärtslag, Mina.
-Åh, du store. Är det där--? - Japp, det är världens undergång. – Whoa,
whoa, whoa. Whoa. Whoa. Whoa--! Öhm, mår den där bra?
Hon, Ken. Ungen är en hona. Hon verkar andas normalt. Reflexer, okej. Något hög
- hjärtfrekvens, men. - Ge mig dom dåliga nyheterna.
Jag har absolut noll specifik data om kaiju-ungars fysiologi.
Vänta, ursäkta? Ursäkta. Programmerade inte mamma och pappa in allt dom visste om
dom här sakerna i din elektriska hjärna?
Hon är inte en sak, Ken. Och vi har aldrig sett en kaiju-unge.
Faktum är att ingen har det.
Toppen, superhjälpsamt. Ja. Jag tror jag hade fått bättre svar av Siri.
Ken, det var inte jag som tog med en jätte-kaiju-bebis hem.
Öh, vi måste hitta på nånting. Kanon. Öhm. Varför byter hon färg?
Du kanske borde fråga Siri?
- Börja inte nu, Mina. - Om jag skulle gissa, Ken, hade
jag sagt att hon präglats på dig.
Nej. Nej nej nej nej nej, nej, nej nej nej nej nej. Menar du att--?
Ja, Ken. Hon tror att du är hennes mamma.
J-j-jag är inte byggd för det här! Jag har ett liv! En titel att vinna.
Man gör något snällt, och plötsligt är man barnvakt
till en enorm, rosa ödlegrej! Vi måste ta den härifrån.
Och var föreslår du att vi tar henne, Ken?
Åh! Åh. Åh, åh, åh! Vi tar henne till Kaijuön!
Olyckligtvis, Ken, vet ingen hur man hittar den. Varken dina föräldrar eller
KFS lyckades någonsin lokalisera ön. Ken, det skulle vara väldigt illa om du
- förvandlades just nu. - Lägg av!
Hej.
Vad i helvete va det där?!
- Hon är rädd för dig, Ken. - Rädd för mig?! Hon är 6 meter långt!
Hon känner inte dig! Hon känner bara Ultraman!
Mina! Kontamineringsenhet!!!
- Vilken? - Den största!!!
Åh, gud...
Ken, den finns egentligen bara en person som kan hjälpa oss.
Åh nä. Nej. Nej. Säg inte att du precis föreslog att--
Ledsen, Ken. Jag har redan ringt.
Kenji. Det är pappa. Är du där? Hallå?
Bekräftar 555 i position, invänar fortfarande order.
Värmekameran visar på aktivitet i fält delta 2.
Herregud. Det kläcktes. Finkamma området.
Hitta avkomman och för den till mig levande.
- Kenji. - Pappa. Tja, tja, va – vad
händer då? Vad tyckte du om matchen?
-Åh tack och lov. Är du oskadd? - Ja, asså, jag mår, öh, bra. Det var
en-eh, tuff fight. Jag är lite öm, återhämtar mig än, men--
- Vad var det där? -Öh, öh, du vet, det är öh, det-öh,
det-det är, öh, en fest... där nere.
Jordens mest magnifika varelse har just dött. Den sista av sitt slag.
Och du har ett party?
Den "magnifika varelsen" slet nästan skallen av mig, pappa...
Jag har knappt sett dig på 20 år. Du valde den här staden,
och bokstavligen monster, över oss.
- Nej. - Sen blir du skadad, för sliten för
jobbet, så jag får komma tillbaka för att städa upp röran du orsakat som
da-da-da-da – Ultraman! Vilket jag bara gjorde för mamma bönade mig... Och du
är mer orolig för monstret... klassiker.
Nej. Jag ville bara... bara skydda dig!
Men du misslyckades. Och du såg mig inte ens.
Var ärlig: när mamma försvann, letade du ens efter henne?
Vi delar smärtan av hennes bortgång. Jag ska lämna dig ifred.
Seriöst, Ken...
Hon lugnade sig en liten stund. Sen började hon igen.
Ja! Jag kan höra det också!
Hon är fortfarande rädd för dig, Ken.
Tror du det?! Hallå! Du, du! Hej! Vi testar såhär: innan. Efter!
Innan... Efter! Innan - efter!
Innan... Ser'u? Det är jag!
Vad är det nu då?
Jag tror det är hennes mage. Hon måste vara utsvulten.
Ser det ut som jag har någon aning om hur man matar en jätte-ödle-bebis?
Mina, skynda! Ge henne nått innan hon klampar på en bil till!
Självklart, Ken.
Najs! Öh, gröt med lönnsirap och farinsocker.
New York strip. Mmmm. Seså, smaka!
Nä! Så gör man inte... Läggav med det där. Nu gör du som jag säger, unga dam... Vad?
Vad är det nu?
Vad tusan var det där?
Det verkar som att ungen har förmågan att ekolokalisera sina byten.
Okej. Okej! Vill du ha fisk? Jag ska ge dig fisk. Jag kirrar.
Varsågod. Ett skepp kommer lastat!
Härnäst: Kaiju-försvarsstyrkan fortsätter sökandet efter Ultraman. Och, hur du gör
- din tonkatsu extra krispig. -Åh gud. Ew, ew! Åh, vidrigt.
Åh, lukten... Det är så illa.
Ugh, jag borde inte ha ätit alla dom där munkarna.
Ken, jag vet att du är utmattad. Men du har en match idag.
Efter i natt finns det ingen chans att vi kommer spela.
Vi har beslutat att trots striden, så är stadion säker och vi kommer spela matchen.
Självklart. Självklart kommer vi att spela.
Vad ska vi göra med ungen då, Ken?
VI ska inte göra någonting. DU kommer behöva se till att hitta på nåt. Var
kreativ, Mina. Du är en toppmodern superdator.
Studier visar att det här inte är hälsosamt för barn.
Ah, TV: den ultimata barnvakten. Men inte den här skiten hela da'n, okej?
Jag vill inte att hon får den dumma låten på hjärnan.
Och det blir ännu en strike. Sato ser helt slutkörd ut.
Och nu verkar det som att det gurglas lite mellan Sato och Svalornas catcher.
Åh! Åh nej. Vi har inte sett ett sånt här bråk på länge. Båda bänkarna är tomma.
Nävarna haglar. Jag tror inte domaren kommer kunna få stopp på det här.
Ken? Vi har något att visa dig.
Mh... Jag behöver goda nyheter. Snälla säg att du har hittat Kaiju-ön.
Nej, Ken. Men ungen har en överraskning till dig.
Ugh! Ugh! Herregud, vad—vad är'e som stinker?
Ken. Man kan inte mata en 6-meter lång bebis med ett halvt ton fisk och förvänta
sig nåt annat än en gigantisk hög med--... Vilket för mig till nåt vi måste
diskutera. Tills jag lyckas hitta Kaiju-ön, kommer vi behöva fostra henne.
Mina, jag har en hel baseballsäsong framför mig, ja--!
Ja-jag fixar bara inte det här.
Ken, du tog med henne hem, och nu är hon ditt ansvar.
Hon kan dö om du inte tar hand om henne. Nej, det lär inte bli lätt.
Men jag ska hjälpa dig bäst jag kan. Vi måste fortsätta mata henne,
tvätta henne, utveckla en strategi för
att potträna henne. Du måste lära dig dom fem S:
en – svepa, sida, shush:a, svinga, suga.
DAG 1
BEBIS VAKEN
MATCHDAGS
JAG HATAR MORNAR
Strike! Du är ute!
Du, Sato! Du suger!
MATCHDAGS
JAG HATAR MORNAR
DAG 35
BEBIS VAKEN
MATCHDAGS
Du är ute!
Stick tillbaks till Amerika!
DAG 42
10 förluster i rad nu. Sato tycks spela i sömnen hela den här säsongen.
DAG 65
Sato fixar helt enkelt inte japansk baseball.
Du är ute!
Halvvägs genom säsongen och Jättarna tragglar fortfarande,
trots tillskottet Ken Sato vars trötta spel är en pågående
besvike--
Hörru! Sato! Mitt kontor. Nu!
... Hotar han med att trade:a mig, Ken Sato, till Tigrarna?! Till Tigrarna?!
Ingen trade:ar Ken Sato! J-jag gör mitt bästa, okej?! Jag matar dig. Städar upp
- dina massiva kluttar! - Ken? Gråter du? -Nej... nej jag gråter inte.
Vill du slå ett par bollar, Ken? Det brukar alltid muntra upp dig.
Ja, ja, det låter bra... Bit ihop, Ken.
Yeah baby! Kom igen, kom igen! Du är Ken Sato... Kom igen! Träffa bollen!
Du är Ken Sato för fasiken.
Ett simulerat terapisamtal kanske? Jag har flera i min databas.
Allvarligt?
Kanske ringa någon? En vän?
Ja, önskar att jag hade en sån.
KEN DU KÄNNA DET
- WHOOO! - Hörru! Lugna dig. Hallå?
Ami? D-det är Ken. Ken Sato.
Öhm, herr Sato. Hej. Du, om det här gäller min kommentar; jag kan bara bedöma
vad jag ser. Om nånting behöver redas ut--
- Weee! Se upp för min UltraSlash! -Öh, kan vi bara snacka?
Typ, inofficiellt?
Whoa! Shuwatch! Känn på den, Gazorto!
Jag är väldigt upptagen just nu. Åh, lägg ner den där!
Boom! Drönaranfall!
Det—ja-jaa—du är den enda personen som pratar med mig.
Vi säger såhär: du får fem minuter.
- Ja. - Men du måste ge mig en uppföljning,
en riktig intervju den här gången.
Ja. Precis när du vill.
Okej, då är vi inofficiella.
-: Snälla Mina, uppehåll henne. - Ken? Är du där?
Japp. Jag är här. Jag är här. Så, vad är hemligheten? H-hur gör du det?
Balanserar allting – ditt jobb,
ditt barn – vill du aldrig ba typ hoppa ut genom ett fönster?
Ken, har du ett hemligt kärleksbarn? För det hade varit en story.
Ah, nej, Nä— Nej. Bara, öh, n-nyfiken.
Ärligt talat är det inte lätt, Ken. Dom är som små monster ibland.
Mamma!
Men, dom kan överraska en också. Dom har hjärtan och egna viljor.
Dom försöker upptäcka vilka dom är och vad dom vill.
Och det enda stödet dom har är oss, bräckliga, felande oss, som deal:
ar med egna problem, och försöker klura ut vilka vi är.
Och vet du vad? Däri ligger skönheten.
Jag ser på min dotter ibland och tänker att jag lär mig lika mycket av henne som
hon av mig.
Imponerande.
Jaa, det är det!
Sänk ner kontamineringsenheten.
Och så rätt vad det är så tröttnar dom på leksaker och ditt hjärta
går sönder... (SKRATT,
UT, IN Du fattar säkert inte vad jag pratar om, Ken. Ken? Ken? Och
dina fem minuter är över. Tänker du hedra din del av avtalet?
Åh, öh, ja, ja, öh... Imorgonkväll?
-Öhm, visst? - Grymt! Tonkatsu
Tonki, klockan sju? Ses då!
Öh, Mina? Ladda upp en park.
Hon kan få börja med nån av dom äldre simuleringarna. Något enkelt.
Jag vet precis vilken.
Heja Kenji!: Ganbatte!
Snygg touch, Mina. Hm. Okej, gör så här... Armbågar upp. Såja. Va beredd. Okej,
här kommer den.
Nej, nej, nej, nej, nej. Nej, det är okej. Det är okej. Sånt händer ibland.
Man måste bara jobba på det.
Så. Gör dig redo, och håll ögonen på bollen.: Ichi, ni, san – boll!
Whoa! Ja! Kom igen, tjejen! Vi måste springa frivarv! Såhär. Kom igen! Ja!
- Ja-hahaha! - Hurra!
AVFYRA
Mina, visst har vi gott om fisk och mochi-munkar va?
Ja, Ken. Skafferiet är proppat.
Okej, om hon vaknar, sätt på hennes program.
Låt henne dansa tills hon storknar till den där korkade låten.
Och om ni får problem, pinga mig på den här, uppfattat?
Ken. Hon har aldrig varit tryggare. Ha det så skoj.
- Itadakimas! - Itadakimas!
- Mmm! Eller hur? - Mmm! Otroligt!
Hittade du stället nyligen?
Mm-mm. Det var vårt familjehak. Mamma brukade ta med mig hit,
när pappa behövde—öh, öhm, jobba sent.
Har du pratat med honom sen du kom tillbaka?
Inte direkt. Han och jag, vi-öh... Uh-uh. Ah,
Ichiro varnade mig att du kan få djävulen själv att bekänna sina synder.
Det är mitt jobb att få folk att bekänna.
Och du gick med på det här under vårt lilla familjelivs-snack...
Tänker du fly din kos igen?
Ska försöka låta bli.
Toppen.
Då kan du sluta stirra på din klocka och berätta varför du inte pratar med
din pappa.
Nämen, titta vem som vaknat. Vill du se pappa? Han är här.
Vad sägs om mellis medan du tittar?
Kära nån! Det du upplever kallas refluxbesvär.
Symptom inkluderar halsbränna,
illamående--
Åh, nej.
Varför har du sånt laserfokus på mig?
För att det är nåt som är annorlunda med dig. Jag vet inte vad det är än.
Saker du sagt, saker du utelämnat.
Men jag har hållit på länge nog för att veta. Och när
jag vet, då är jag som en pitbull. Jag släpper aldrig.
Låter som min mamma... Så, öhm, berätta. Hur är jag annorlunda?
Okej, under vår förra intervju sa du att barn hade retat dig,
så du gav dom nåt annat att snacka om. Du gillade inte vad dom sa,
men hade inget emot ATT dom snackade.
Fortsätt.
Din mamma var väldigt stöttande, kom till alla matcherna. Men,
jag tror det var svårt att inte ha din pappa i närheten.
Du ville att han skulle... rädda dig, beskydda dig. Alla utmärkelser, pengarna,
du bryr dig egentligen inte om det. Det är uppmärksamheten.
Mer än nåt annat i världen, vill du att HAN ska se dig.
Titta här borta. Titta på pappa. Han är här.
Sådär ja. Duktig flicka... Försiktigt, försiktigt... Det var inte bra.
Nej, nej, du ska stanna inom området.
Foglighetsbegäran. Vänligen återvänd till ditt
designerade område. Nej. Gör inte sådär.
Pappa kommer inte uppskatta
alla dom här skadorna.
Huvudingång öppen. Huvudingång öppen.
Världen kommer inte explodera om du visar lite sårbarhet.
Fansen förväntar sig inte att du ska vara Ultraman... Måste du ta det där?
Åh herregud! Ami, jag är så sjukt ledsen. Det är en familjekris.
Hej, du måste ta hand om dig. Coco7. Premium... Friska val, friska kroppar.
Friska val, friska kroppar.
GÖRA SAKER PÅ MITT SÄTT, AV KEN SATO
Ken. Det rapporteras om oroligheter i Daikanyama. Det verkar som att en stor,
rosa varelse terroriserar invånarna...
- Nej, Gud, nej. - Jag är ledsen. Jag är
- en värdelös barnvakt. - Ja. Ja, det är du.
Skicka ut attackskvadronen och förbered mitt skepp.
Uppfattat, chefen.
Attack-kopter 5, du är klar för start.
Ken, jag har lokaliserat henne. Hon är inte långt ifrån dig.
Jag kanske hinner till henne innan—åh, nej, nej!
-: Domo! – Nämen oj, det är Ultragirl! - Mamma!
Mm, kunde inte få henne att ta av masken asså?
Nix, envis som sin mor... Så, ändrade planer?
Japp. Så det får bli en kväll på stan med mina tjejer. Vill ni köpa lite glass
- kanske? - Ja!
Eller måste vår lilla superhjälte va på sin vakt efter...!
- En Kaiju! - Det är okej, mamma.
Jag skyddar dig. Shuwach!
Spring!!!
Åh nej.
Okej.
... Hej, kom igen. Kom igen. Kom till, öh, pappsen.
Öh, j-jag menar, stanna där, din best!
Nej. Nej. Nej.
Öh, Mina? Vi har en situation. Bebin smälte just Pac-Man.
Hon har refluxbesvär.
Och det är nåt bebisar får? Var är bebin?
Ah! Smakar som en homerun.
Förlåt!
Inte bra... Var är bebin? Där är hon! Kom ner, genast. Var försiktig!
- Jag tror inte hon lyssnar. - Tack för observationen. Nej, nej! Det är
inte lekdags. Nu kommer du ner på en gång, unga dam!
Där är dom. Kom ihåg, endast bedövande skott den här gången.
Nej! Nej! Håll ut! Jag kommer! Nej!!! Gumman!
Nej. Nej, nej, nej, nej, nej. Åååh. Shh. Ingen fara. Allt kommer ordna sig. Pappa
-är här. - Ultraman, överlämna avkomman till
KFS annars tvingas vi vidta åtgärder.
Mina! Hon är skadad. Öh. Preppa basen. Vi måste ringa honom. Ring pappa.
Pappa. Jag vill inte ha några klagomål, skuld eller kritik just nu, inte just nu.
Jag bara—jag behöver din hjälp.
Makalöst.
H-hon är skadad. Vi blev anfallna.
Jag vet inte vad jag ska göra. Hon tog sig ut. Ah, jag borde varit där.
Ssssh.
Pappa, snälla! Var försiktig med henne! Ingen fara, ingen fara. Han kommer inte
- skada dig. - Ssssh.
Sssh. Sssh. Allt är okej.
Fint att se dig igen, professorn.
Hejsan, Mina.
Det var ett tag sen.
Sannerligen. Öh, kan du göra mig en tjänst? Kan du ge mig en kemisk analys av
- den här? - Ja, självklart.
Jag är här. Precis här. Pappa, gör något, hjälp henne.
Det ser ut som att hon kan ha brutit sin arm. Kan du bekräfta?
Ja, det är korrekt. Hon har en överarmsfraktur med tillhörande hematom.
Ta det lugnt, det är ingen fara.
Den kemiska analysen är slutförd, professor Sato.
Det är ett kraftfullt lugnande, men det är harmlöst.
Kan du framställa 100 milliliter?
Ja, professorn.
Bra. Vi kommer behöva mer.
Mer? För vad?
Kenji, du må inte hålla med mig om något annat,
men just nu är jag den bästa chansen hon har,
så snälla, snälla låt mig hjälpa till.
Okej.
Pappa. Kanin?
Funkade alltid på dig.
B-i-n-g-o, b-i-n-g-o, b-i-n-g-o. B-i-n-g-o, and bingo was his name-o!
Okej, håll henne stadigt, Kenji. B-i-n-g-o, and bingo was his name-o!
Please let the light that shines on me, shine on the one I love!
Akiko, säg hej till pappa.
Hej, pappa! Jag ser dig, pappa. Jag ser dig. Vad är det, mamma?
Se upp--!
Förlåt om jag tränger mig på, chefen.
Jag vill be om ursäkt för misslyckandet med att fånga avkomman.
Ingen fara, kapten. Vi lärde oss något mycket viktigt inatt. Titta här.
Som jag misstänkte, har avkomman förmågan att ekolokalisera
för att ta sig fram. Och förr eller senare lär hon vilja
ta sig hem. Och när hon gör det,
då ska vi spåra henne tillbaka till
Kaiju-ön och utrota dom alla.
Du ifrågasätter mina metoder?
Jag ber om ursäkt. Jag tror helhjärtat på vårt uppdrag, men...
finns det inget annat sätt?
Din medkänsla är beundransvärd, kapten... Du har väl barn? En pojke och en flicka.
Visst?
Ja dom är mitt allt.
Familj är det viktigaste.
Jag skulle göra vad som helst för att få en dag till med min fru och dotter.
Vad som helst. Jag gillar inte det här. Jag är en forskare trots allt,
inte en jägare.
Jag har lärt mig att tuffa beslut måste fattas för att skydda dom vi älskar.
Förstår du?
Ja, chefen.
Kapten, du ser slutkörd ut. Gå hem till din familj. Vila upp dig, så fortsätter vi
- sökandet imorgon bitti. - Tack så mycket. Trevlig kväll.
AVLIDEN
PROJEKT SURROGAT
Dålig vana.
Jag tycker det gick rätt bra med tanke på omständigheterna.
Pappa, ja-jag uppskattar verkligen att du kom,
det gör jag, men det här gör dig inte till Ultrafarsan.
Asså, vi kommer inte plötsligt bli bästisar.
...Kenji, jag måste visa dig något. Mina, nyheterna, tack.
Lyckligtvis lyckades KFS minimera förstörelsen och ingen blev skadad.
Men Kaijun flydde och det verkar som att Ultraman faktiskt försvarar besten.
KFS genomför en massiv sökning efter såväl varelsen som Ultraman.
Vi ska skydda stadens familjer.
Vi ska gå till botten med det här och vi ska eliminera hotet.
Kenji, jag har haft koll på Onda.
Och fram tills nu har han varit nöjd med att bara döda alla kaijus som
attackerat stan. Men nu har nått förändrats.
Han försökte inte döda ungen. Han vill ha henne levande...
Jag har känt Onda i många år. Han är briljant.
Han är listig.
Och han kommer aldrig sluta,
inte förrän hon är fångad och du är död.
: B-i-n-g-o, and bingo was his name-o!
Du och jag måste inte vara "bästisar".
Men kan vi åtminstone vara överens om att hon är en prioritet?
Ja. Det är hon.
Okej, bra... har du en plan?
Vi trodde att det var bäst att återföra ungen till sitt naturliga habitat,
professor Sato. Men Kaijuöns position är
fortfarande ett mysterium.
Även om vi kunde hitta den, utan en mamma som försvarar henne kan ungen
svälta, drunkna, frysa ihjäl. En annan Kaiju kan äta henne till frukost och då...!
Jag hajar. Jag hajar!
Vi måste fostra henne, så som hennes mamma hade gjort.
Så du föreslår att du och jag, Ultraman--öh, Ultra-MÄN,
snubbar som är menade att bekämpa såna här,
borde träna ungen till att mer eller mindre ge oss tokspö?
Kenji, hon behöver oss.
Seså, seså. Ställ dig upp. Vi måste mäta dig.
Och analysera hela din gensammansättning.
Vad håller ni med?
Vi måste undersöka henne så vi kan upprätta
ett träningsprogram för att skydda Emi mot predatorer.
Emi? Men—vänta. Dö-döpte du henne efter mamma?
Jag tror hon hade gillat det. Dåså, Emi. Res dig, lugnt och långt.
Herregud. Pappa är en Kaiju-viskare.
Mina, var så snäll å förbered micro-spårningsapparaten... Emi,
kan du göra som kaninen?
Duktig flicka. Mina, godis tack. Och innan vi äter,
vad säger vi? - Itadakimasu!
Professor Sato, jag tror att Emi känner sig lite illamående efter
- medicinen. -Öh, pappa? Backan undan. Seriöst.
Äsch, hon mår bra. Itadaki--...masu.
Unga fröken, kom tillbaka!
Ännu en förlust för jättarna, totalt sett sex i rad nu.
Dom klättrar tillbaks in i toppskiktet! Jättarna är nu bara en match
- ifrån förstaplatsen! -Ååååh – ja-hah!
Jättarna har verkligen tagit sig samman, tack vare en mer mogen Ken Sato.
Safe!
Och vi är i slutspel! Satos homerun säkrar en slutspelsplats
för Jättarna. Jag har aldrig sett maken
till återhämtning.
Jag vet inte vad som händer med Sato, men nånting har förändrats
till det bättre. Inte nog med att han skiner på plan,
men han har lyckats ena laget.
Jag tänkte det kunde vara skönt för oss alla att få komma ut ur huset.
Precis som jag minns det.
Det var ett par veckor sen.
Så många fina minnen här.
Rummet fick bli till lite av ett labb efter ni flyttade i väg.
Du vet ju hur hon är. Kunde aldrig sitta still.
Du letade efter henne.
Ja. Jag saknar henne så, hennes hjärta, hennes passion för livet.
Hon visade mig vad det betyder att vara människa.
Jag är jätteledsen, pappa...
Hon skickade dom. Och filmer från varje match.
Kommer du ihåg noll-två-serien?
En klar afton. Outfield-platser.
Matsui var ofattbar.
- Va...? Jag trodde jag hade sumpat den här. - Jag kommer aldrig glömma
din blick när jag fångade den.
Du jublade som en galning varje gång Matsui drämde iväg bollen.
Jag tänkte att ifall nån kunde få det å hända med ett slagträ och en boll;
få din uppmärksamhet, få dig att le... ja, då var det nåt jag behövde göra. Hm.
Det var den bästa dagen i mitt liv.
Ja, men det var bara en dag.
Vill du spela? – Och det är en grand slam! Whoohooo! Ja! Publiken jublar! Och
- hon är safe! Whoooo! - Sådär ja, Emi!
Wohoho! Bra jobbat, Emi!
Det är okej! Ni två kan... fortsätta spela.
Nämen, Emi, titta hur långt du slog den!
Det här gjorde du bra, Kenji
Vi gjorde det bra, pappa. Jag kunde inte ha gjort det utan dig.
- Hallå! Vänta på mig! - Mycket fint.
Pappa? Var du någonsin rädd att din kraft inte var tillräcklig?
Att du inte kunde skydda oss?
Varendaste dag. När jag gav mig in i strid visste
jag aldrig vad som skulle hände. Om jag skulle leva eller dö,
om jag kunde hålla dig och din mor säkra... Jag vet att det inte var lätt, Kenji,
att flytta bort, bygga ett nytt liv, och nu det här. Förlåt mig.
Det är faktiskt rätt coolt att förvandlas till en gigantisk superhjälte... Men jag—
Jag-jag är bara inte så bra på det.
Kommer du ihåg Gomora?
O ja. Stora horn, kort stubin?
Ja, en kväll, precis efter du fötts, så lagade din mamma och jag en curry. Vi
skulle precis äta när dom ringde. "Gomora attackerar Shirokanedai." Jag tittar över
bordet mot din mamma och säger: "hade det inte varit synd om jag dog i natt och
aldrig fick smaka på curryn?" Hon ler mot mig och säger "Om du dör, skulle jag bli
förkrossad. Sörja i veckor. Men jag kan lova dig att curryn inte skulle gå till
- spillo." - Ah, det låter som hon.
Innan den natten, var jag tafatt, impulsiv,
min färgtimer kunde utlösas på en minut. Men under den striden,
kunde jag bara tänka på din mammas skratt. Och ditt ansikte.
Och det var första gången min
färgtimer inte utlöstes.
Öh... jag— Jag fattar inte.
Din mamma och jag jonglerade ständigt;
försökte överbrygga klyftan mellan oss och Kaiju, försökte uppfostra dig.
Att vara Ultraman handlar inte om att slåss. Utan om hjärta.
Att använda din kraft för att skapa balans... Det du gör nu, med Emi.
Du har åstadkommit något vi aldrig kunde.
Oj, vad är det gumman? Vad tittar du på? Va?
Varför rör stjärnorna på sig...? Mina, scanna efter inkommande.
Något stör mina radarsystem.
Herregud. Det är KFS. Emi! Emi, kom igen gumman.
D-det är dummisar. Kom igen... Nej, Nej, Emi! Nej!
SÖKER
Drönarna har lokaliserat måltavlan. Drönarna har lokaliserat måltavlan.
Emi! Bakom dig! Se upp!
Finns det fler drönare inom området? Har vi några fler drönare inom området?!
- Ja, doktorn. I-inte långt härifrån. - Skicka dom. Skicka dom nu!
Drönarna sänder video direkt tillbaka till KFS-högkvarter. Vi måste härifrån, nu.
Kom igen, hjärtat. Dags att dra.
Pappa, vad är det för fel på henne? V-vad är det som händer?!
Hon går in i sitt puppastadie, Kenji. Hon förändras.
- Förändras? Förändras till vad?! - Jag vet inte. Men hon är sårbar just
nu. Vi måste ta henne till en säker plats.
Jag startar planet.
Pappa, så fort planet är här—pappa!!!!
Kenji!
Nej!!!
Nej!!!!
Aktiverades spårsändaren korrekt?
Ja, dr Onda, men det triggade någon slags störningsfrekvens. Vi förlorade signalen,
men vi tror att vi kan triangulera Ultramans position inom en fem mils radie.
Bra, bra. Och fortskrider Projekt Surrogat?
Goda nyheter. Estimerad slutföringstid är fem timmar. Förgöraren är preppad och
- redo. - Tack då, kapten
Aoshima. Det får räcka för nu.
Ja, chefen.
Det är första matchen i slutspelet och det verkar som att Sato gett oss nobben.
Han var frånvarande under gårdagens träning
och lagledningen tiger om situationen. Vi hoppas att han mår bra.
Mina, nån förändring?
Nej, Ken. Han är stabil men hans inre skador var allvarliga. Jag är... ledsen.
Och Emi?
Svårt att avgöra, Ken. Mina sensorer kan inte penetrera kokongen.
Nej. Nej, nej, nej, det är inte sant. Mina. Var kom det där ljudet ifrån?
Ljudet kom österifrån, en mil bort.
Herregud.
Va?
Emi? Nej, nej, Emi. Nej!
Nej, gumman. Emi, titta på mig. Titta på pappa.
Mina, jag behöver en analys. Vad kan du se?
Scannar, Ken. Något närmar sig, via bukten.
Det kan inte vara sant.
Emi! Nej! Mina, ta hand om pappa.
Fara, vidta försvarsåtgärd.
Mina, sköld!
Kenji...
- K-Ke-Ken? Är-är du—Är -är-är du—Ken. Ken. Är du oskadd?
Åh, gud. Mina...!
M-mina system är skadade. Jag går offline snart.
Pappa?
Mina, är han död?
J-Jag är l-ledsen, men... jag registrerar inga... livstecken.
K-Ken? J-jag har observerat dig s-sen du var liten, jag vet att du har tvivel om
att följa i din fars fotspår, men jag ser honom i dig. Båda dina föräldrar. Din mors
sinne för humor, hennes rättframhet. Och din fars tysta, tysta styrka. Det är
underbart. Du är en otrolig baseballspelare, Kenji. Men du var menad
- att bli Ultraman. - Da, da, da! Shu! Shuwacc!
Mmm.
En sak till, Ken. Emis spårningsapparat är fortfarande aktiv... Du-du kan rädda henne.
Mina, jag säger inte det här tillräckligt: men tack.
Ingen orsak... Nu räddar du vår tjej... B-I-N-G...
Vi rör oss åt sydost. Avkomman färdas i stadig hastighet.
Bra, Vi följer dom tillbaka till Kaijuön.
Och väl där ska vi göra vad som måste göras.
Dr Onda, hur visste du att vi kunde lura ut avkomman?
Som jag sa kapten, familj är det viktigaste, även för dessa varelser.
Där är min tjej.
Emi. Vi måste dra, gumman. Det där är inte din riktiga mamma.
Hon är inte äkta. Det är nåt dummisarna byggt för att lura
dig... Jag vet att du är där uppe! Fegis!
Mecha-Gigantron – attack!
Missilattack – nu!
NEJ!!!
Nej! Nej, nej, nej nej nej nej. Nej, nej, nej, nej, nej. And-andas kom igen,
kom igen. Vakna. Vakna gumman!
Huh? Herregud.
Döda honom.
Emi!
Åh Kenji. Din pappa vill vara här mer
än nåt annat i världen. Men ibland måste han ge sig
iväg för att skydda oss.
... Pappa? Du lever.
Jag lovade att alltid finnas där.
En till Ultra? Döda dom båda!
Vad är det för fel på henne, gumman?
Vad är det som händer?
Chefen, mech:ens systemet accepterar inte längre våra kommando.
Försök igen.
Chefen, Gigantron har kringgått våra protokoll.
Det verkar som att varelsen inte längre är under vår kontroll.
Eskortera besättningen till flyktkapslarna.
Se till att alla förs i säkerhet.
- Men chefen, jag...! - KFS måste överleva, även
om jag inte gör det... Gå nu.
Överge skeppet! Alla till flyktkapslarna! Överge skeppet!
Överge skeppet! Överge skeppet!
Sätt fart! Öka, öka!
Är det nu skurken skickar ut en hemlig styrka vi inte känner till?
Det där är flyktkapslar.
Vad i--?
Pappa! Är du okej?
Jag mår bra, Kenji.
Ska vi göra det här tillsammans?
Ja, jag tänker då inte göra det ensam.
... Shuwatch!
Se upp!
MÅLTAVLA FÖRLORAD
Våga inte röra min son!
Våran hjälte! Varför? Våran hjälte, Ultraman!
Chiho, var försiktig. Jag vill inte ha Cheerios och kräks i hela bilen igen.
-Äsch, hon har ju kul. -Är alla okej?
- Oj! Hej, Ultraman! - Nej, nej, nej.
- Hej. - Vilken grej! Kolla!
Hallå! Jag känner dig.
Emi, seså. Lämna människan ifred.
Va söt!
- Chiho! - Wohooo!
Haha!
Ultraman! Jag litade på dig. Jag litade på att du skulle skydda oss!
Skulle du skydda dom!
Ultraman, du lät dom dö!
... Slagman redo!
Kenji.
Shine!
SJÄLVFÖRSTÖRELSE
Akiko! Säg hej till pappa.
Hej, pappa. Jag ser dig pappa. Jag ser dig.
Snart.
Åh, gud. Han kommer förgöra oss alla.
- Nej! Kenji! - Var du någonsin rädd att din kraft inte
var tillräcklig? Att du—att du inte kunde skydda oss?
Varendaste dag.
Nån dag, när du får egna barn, kommer du förstå.
Kanske, om jag är stark nog, kan jag skydda pappa.
Kenji!
- En massiv attack. - Vi vet ännu inte var han befinner sig.
Vittnen såg Ultraman kasta sig på något som såg ut som en bomb.
- Han räddade oss. Ultraman räddade oss. - Han räddade oss.
Efter en utmanande säsong motbevisade du skeptikerna, förde laget samman,
och ledde Jättarna till sin första mästerskapstitel på flera år.
Det måste kännas bra.
Jag kan inte ta åt mig äran. Det var det här laget, dom här killarna.
Jag är bara glad att få vara en del av det.
Tidigare pratade jag med Shimura som sa:
"Ken Sato kan vara den bästa spelaren jag någonsin tränat.
Han exemplifierar vad det innebär att vara en jätte." Många kritiker,
inklusive jag själv, har märkt av en förändring.
Vad är orsaken tror du?
Jag hade inte varit här utan min familj, så enkelt är det. Min pappa, mamma.
Dom gjorde det här möjligt. Jag bara...önskar hon kunde få se det.
Hon hade säkert varit stolt.
Hon brukade lämna meddelanden. Små saker för att hjälpa
mig genom tuffa tider. Är det lugnt om jag delar?
Kenji, du är nog inte ens vaken än.
Men jag tänkte på dig och ja- jag ville ge dig en lista av hopp:
jag hoppas du ger din pappa en chans. Vare sig du tror det eller ej,
älskar han dig med hela sitt hjärta. Jag hoppas att du kommer
förstå oss bättre. Förstå att vi bara försökte förbereda dig
på alla utmaningar som du står inför. Och med tiden, när vi är ett minne blott,
hoppas jag att du för några av dom minnena,
några av dom läxorna vidare, för i slutändan, gjordes allt med kärlek,
pysen... Jag saknar dig... Vi ses snart.
INKOMMANDE
Kenji? Kenji? Kan du höra mig. Det är mamma. Jag lever. Hjälp mig komma hem.