În ultimul sezon din Bosch...
Știi, pe biroul de la muncă,
am fotografii cu trei tinere.
Nu au fost niciodată identificate.
Crimele n-au fost nicicând rezolvate.
De ce le păstrezi?
- Fotografiile? - Ca să-mi amintesc.
Ori toată lumea contează, ori nu contează nimeni.
Când l-ați ucis pe dl Flores, nu răzbunați moartea mamei dv.?
- Obiecție. - Aveți mult tupeu.
Ne mai vedem, detective.
Cel mai probabil în instanță.
Tipii ca tine nu încetează niciodată să facă prostii.
Borders a susținut de la început că poliția a falsificat probele.
Nu au nicio bază. E o prostie.
- N-am plantat niciodată probe. - Te cred.
- Este un „da”? - Cum aș putea să nu te reprezint?
E oportunitatea perfectă.
N-ai încredere în nimeni, ca o pisică sălbatică.
Îți asumi prea multe riscuri.
Suntem croiți din același material. Facem ce trebuie să facem.
Chandler nu te menajează.
- Încă un model de muncă fără încetare. - Mads, nu o venera prea mult.
Nu pot admira o femeie puternică și bun profesionist?
- Care achită vinovații. - Nu, înțeleg.
Când te reprezintă pe tine, e grozavă.
Când reprezintă pe altcineva, nu este.
Ne vedem la intrare.
Să nu întârzii! Sper că ești pregătit.
Cum se mai simte?
E stabilă. Încă în stare critică. E în comă indusă.
Rezistă.
- E puternică. - Da, este.
Nu știu cum să-ți spun asta. Ești în pericol.
Înapoi la mașină!
Du-te!
Așadar, cine l-a angajat?
Uitați-vă la ținte!
Franzen, Chandler, fiica mea.
Cine beneficiază dacă sunt eliminați?
Carl Rogers.
Managerii de fonduri speculative nu plătesc asasini.
Carl Rogers, tipul cu fonduri speculative,
a angajat pe cineva să mă omoare.
Știu.
Carl Rogers! Ești arestat pentru crimă.
La ce te uiți?
La portalul de înscriere în poliție.
Toți faceți ceva ce contează.
Eu ce fac cu viața mea?
E posibil să fii sunat,
să garantezi pentru un candidat la departamentul de poliție.
Sigur, cine?
Eu.
Maddie!
Bine ați revenit!
Am cinci victime nevinovate și-mi cereți să renunț?
Trebuie să facem compromisuri pentru binele suprem.
Aiurea!
Ia-o!
Păstreaz-o!
Bosch, cine ești tu fără insignă?
O să aflu.
Pentru a deveni detectiv particular autorizat,
trebuie să aveți cel puțin 6.000 de ore de experiență remunerată
- ... în munca de investigație. Aveți? - Da.
Sunteți sigur?
Se pun cei peste 26 de ani în poliția din LA?
Aici Adam-77, continuăm spre vest pe First.
Adam-77, direcția vest pe First, ne apropiem de Vignes.
Direcția nord pe Vignes.
Direcția vest pe Temple, dinspre Vignes.
Aici Air-12, către unitățile de la sol, blocaj pe Temple.
- Repet, blocaj pe Temple. - Liber!
Adam-77, părăsim vehiculul pe Temple.
Accident al suspecților. Urmărim pe jos! Doi albi, haine de culoare închisă.
Aici Air-12, agenți în urmărire. În direcția vest, Alameda cu Temple.
La naiba!
Să nu te miști!
Aici Adam-77, suspect reținut.
Partenerul meu nu e în apropiere.
Air-12, îl vezi?
Unitățile din Hollenbeck și Central, fiți pregătite!
- Air-12? - Aveți contact vizual?
Aici Adam-77...
în afara vehiculului, cu partenerul.
Temple, nord de Alameda, un suspect în custodie.
- O, Doamne... - Ce ai avut în cap?
- M-am gândit... - Nu trebuie să gândești.
Și nu trebuie să te desparți de partenerul tău.
- Erau doi. - Ceri întăriri.
Nu-ți lași niciodată partenerul, stai lângă el.
- O să te raportez, începătoareo! - Ce naiba?
Ești supărat că l-am prins pe al meu.
Frumos vocabular! Te raportez și pentru asta!
Ăsta e suspectul meu.
Al tău a scăpat. Adu mașina!
Să mergem!
Coltrane, hai, băiatule!
Coltrane!
- Nu. - Încearcă invers.
- Nu merge. - Invers și cu susul în jos.
- Cu susul în jos? - Pune șase în loc de nouă și invers.
A mers.
Vine cineva.
- Nu trebuia să deschizi cutiuța muzicală. - Serios?
Ce naiba?
Care-i treaba? De ce nu ți-ai luat arma?
Treaba e să nu risc trei ani adăugați
la dosarul de intrare prin efracție.
Cum ai pus muzica?
M-am conectat la wi-fi și am găsit o boxă în rețea.
Deștept.
Elementar.
- Bebop? - Salt Peanuts, preferata mea. A ta?
- A Night in Tunisia. - O, da! Bună și aia.
Dizzy and Bird.
- Mai ai ceva pentru mine săptămâna asta? - Te anunț.
Numerar? Când o să treci și tu la Venmo?
Numerarul e așa de demodat!
Și eu la fel, frate.
Și eu sunt.
- Bună, prietene! - Bună, omule.
- Cum te mai simți? - Bine, doctore.
Bine. Ne vedem mâine.
Vremurile se schimbă
Ziua nouă începe ca un foc
Senzația ploii care cade
E ritmul unui cântec nou
Vremurile se schimbă
Toată viața Am așteptat acest moment
Vremurile se schimbă
BOSCH: MOȘTENIREA
Vremurile se schimbă
În ultima noapte de instructaj, ticălosul mă raportează.
- Îți vine să crezi? - E prima ta abatere, nu?
Da, deocamdată.
Nu mi-aș face prea multe griji. Cu toții greșim.
Presupun.
Dacă aveai un dosar perfect, îmi făceam griji.
Din greșeli înveți.
În teorie.
Bine, nu toată lumea. Dar e adevărat în cazul tău.
Ai avut abateri când erai începător?
Abia am reușit să termin academia.
Spuneau că am „dispreț față de autoritate, la graniță cu insubordonarea”.
- Ce-au mai greșit! - Nu-i așa?
Din fericire, nu trebuie să mai lucrez cu el.
- Cine e noul tău instructor? - Nu știu încă. Iată-le!
- Bună dimineața. - 'Neața!
- Maddie. - Bună, Michelle, ce mai faci?
- Am emoții. - Deci, ce crezi?
Nu știu. Am fost sunat să vin aici.
În cazul BA926534, Statul contra Rogers,
prim-juratul a comunicat instanței că juriul se află,
după patru zile de deliberări,
într-un „impas fără ieșire” de șase la șase.
Nu am altă opțiune decât anularea procesului.
La dracu'!
Avocații să aibă în vedere că este ziua zero din 60.
Vreau să stabilesc o dată pentru audierea preliminară în 30 de zile.
Juraților le mulțumesc pentru serviciul acordat.
Ședința este suspendată.
Înseamnă că se va rejudeca?
Jegosul ăsta ori scapă, ori cade la înțelegere.
- Domnișoară Chandler... - Îl veți rejudeca, nu?
- Vom analiza opțiunile. - Ce e de analizat?
A plătit un asasin care a omorât patru oameni, inclusiv un judecător.
M-a împușcat și m-a lăsat să mor.
Și a încercat să o ucidă pe tânăra de acolo,
care acum e agent de poliție în Los Angeles.
Erorile dosarului au fost evidente când martorul cheie a retractat.
- Alex... - Fără Datz,
nu putem stabili legătura între Rogers și asasinul plătit.
- Cineva l-a intimidat pe Datz. - Poate.
Și, fără noi dovezi, este încă problematic.
- Înțeleg ce simțiți. - N-ai nicio idee despre ce simt!
Ai înțeles? Absolut niciuna.
Vom ține legătura.
Haide, mamă. Te duc eu acasă.
LAPD SECȚIA HOLLYWOOD
După cum probabil ați auzit,
acum două nopți a avut loc o crimă lângă spitalul Hollywood Charity.
Caz de mare prioritate. Îl preia Departamentul Jafuri și Crime.
Dr. Basu a fost un erou pentru comunitatea fără adăpost.
De mai mică importanță,
voyeurul din Cartierul Thailandez este iar activ.
Mai multe sesizări. Să aveți în vedere.
La final, avem o serie de cadeți nou avansați în echipă.
Am încredere că le veți împărtăși din experiența și cunoștințele voastre.
Ridicați mâna când vă voi striga numele.
- Madeline Bosch! - Prezent.
Echipa Adam-79, Vasquez și Bosch, mașina East Hollywood.
Da, domnule!
Și o atenționare, Bosch,
și ceilalți cadeți.
Nu sunteți încă polițiști.
Puteți fi încă dați afară dacă nu respectați regulile de bază.
Cum ar fi să nu vă despărțiți de partener.
- Paulina Calderon! - Prezent!
Bună, eu sunt Bosch!
Adu echipamentul nostru! Ne vedem la mașină.
Bine.
Intră!
Cum a fost?
Fostul tău a schimbat codul, dar am reușit. Ia loc!
- Ce sunt astea? - Cazuri nerezolvate.
Din când în când, trimit colete în străinătate,
să văd dacă le pot identifica pe aceste femei.
Sunt dispărute?
Moarte. Ucise.
Urmăresc stafii.
Trebuie să o facă cineva, nu?
Am aici lucrurile tale.
Mulțumesc foarte mult.
Verigheta bunicii.
Inelul și rețetele ei.
Îți mulțumesc nespus de mult!
- Cât îți datorez? - E din partea casei.
Spune-i doar tatălui tău să-mi facă cinste.
Îi voi spune.
- Ai grijă de tine! - Mulțumesc.
H. BOSCH DETECTIV PARTICULAR
SUNĂ-MĂ URGENT J.C.
- Ce a durat atât? - Era coadă.
Verifică țeava! Să fie gata de patrulare!
Haide! E târziu.
Nu-i jalnic. Data viitoare, fără figuri.
- Am auzit despre noaptea trecută. - Toți au auzit.
Nu mă întrerupe!
Nu-mi pasă că ești fiică de polițist și că taică-tu a rezolvat o mie de crime.
Dacă fugi vreodată așa de lângă mine,
va fi pentru ultima dată când vei purta uniforma.
Ești începătoare. Nici măcar nu știi ce nu știi.
Aici e pe viață și pe moarte.
Fă-ți treaba bine, ori ieși din mașina mea!
Am apel în așteptare cu procurorul șef.
- Revin. - Așteaptă!
Îmi pare rău, nu poate vorbi.
Spune-i că voi continua să sun până când va putea.
Îi voi transmite mesajul.
O să renunțe și o să-l lase pe Rogers să scape.
- O să vorbesc și eu cu el. - Marele Convingător.
Speranța moare ultima.
Spuneai mereu asta la curs.
Ai auzit despre dr. Basu?
- Oribil. - A fost un erou.
Pe timpul pandemiei, s-a dedicat comunității fără adăpost.
- Înțeleg că a fost cineva arestat. - Un om fără adăpost.
- Ce ironie! - Nu, asta e o tragedie.
Și este cazul perfect pentru tine.
Marty, eu...
Nu sunt încă pregătită să revin.
Exact de asta ai nevoie.
Îi voi spune apărătorului din oficiu că preluăm cazul.
Și că îl voi da celui mai bun avocat al meu.
Cum îl cheamă?
Herstadt. Jeffrey Herstadt.
Ceva ce ar trebui să știu despre el?
Probleme psihice.
Consum de droguri?
Probabil.
Ce îmi ascunzi?
A mărturisit.
Bun așa.
Jeffrey, ai primit vreodată orice formă de tratament psihiatric?
Ai spus „nu”?
Nu.
Bun.
Și Jeffrey...
I-ai spus detectivului că l-ai atacat pe doctor?
Vreau să merg acasă.
Și unde e casa ta?
Știi...
Statul contra Jeffrey Herstadt,
acuzația de omor în temeiul Secțiunii 187 din Codul Penal.
Procurorul șef adjunct, Susan Saldano, reprezentând Statul.
Honey Chandler, reprezentându-l pe dl Herstadt.
Renunță apărarea la citirea acuzației
și pledează nevinovat?
Nu. Dar solicităm amânarea punerii sub acuzare
pentru a putea programa o evaluare psihiatrică.
Putem reprograma punerea sub acuzare peste cel puțin 30 de zile?
Se aprobă. Cauțiune?
Statul solicită modificarea regimului cauțiunii.
Solicităm lipsa cauțiunii în acest caz.
Atrocitatea crimei denotă pericolul pe care îl reprezintă acuzatul.
Nu are adresă fixă și prezintă risc mare de sustragere.
Nu avem nicio obiecție pentru moment.
- Altceva? - Nu, onorată instanță.
Mulțumim, onorată instanță.
- Ce este asta? - Probatoriul.
Interogatoriul. Mărturisirea clientului dv.
- O să văd și vă sun. - Nu este nevoie.
- Poftim? - Nu va exista o înțelegere.
Mergem la proces.
Felicitări! Îl reprezinți pe omul cel mai detestat din oraș.
Bill, ce te aduce aici?
Cadou de mulțumire.
Danielle e în culmea fericirii.
Nu trebuia. Nu a fost complicat.
- Faci multe recuperări de rețete? - Nu, asta a fost prima.
Sper că nu te superi, dar cum îți merge?
Ți-e dor?
Mi-e dor să prind ucigași.
Nu mi-e dor de mizeriile de la secție.
Am cazurile mele nerezolvate. Mă ocup de ele.
Fac munca obișnuită de detectiv particular, știi?
Verificări de fond, supravegheri, urmăriri, copii dispăruți.
Mult mai bine decât să ies la pensie.
Cred că e mai mult decât atât.
Da? Cum așa?
Încă o vezi ca pe o misiune.
Ori contează toți, ori nu contează nimeni.
Ai dreptate.
Asta nu s-a schimbat.
Un păhărel de ceva?
Altă dată. Danielle gătește tocana irlandeză a mamei, mulțumită ție.
Îți trebuie rețetă pentru tocană?
Ingredientul secret.
Jameson's.
Încă ești un detectiv excelent.
- Să-mi păstrezi și mie. - Sigur.
Dl Creighton vă poate primi acum.
- Dle detectiv Bosch! - Dle Creighton.
Nu cred că ne-am cunoscut efectiv.
Dv. erați cadru superior.
Eu prindeam răufăcători pe stradă, rezolvam cazuri.
Și vă făceați remarcat.
Mai bine mai târziu.
Cineva mi-a băgat asta sub ușă.
Am vrut să ajung la dv.
Nu aveți numărul public. Ciudat pentru un detectiv particular.
Mă bazez pe recomandări verbale.
- Mulțumesc că ați venit. - Eram curios să văd cum o duc cei ca dv.
Vreau să știți de la început
că nu mă interesează să lucrez ca agent de pază.
Nici nu vreau să vă ofer asta.
- Vă rog, luați loc. - Nu stau.
Am admirat priveliștea. Am treabă.
Un client dorește să vă vorbească.
- Despre ce? - Nu vrea să spună.
- Dați-i numărul meu. - Ați uitat că nu e public?
Atunci dați-mi-l pe al său.
Vrea să vă vedeți în persoană, la el acasă.
- De ce eu? - A citit în presă despre dv.
Cum se numește?
Whitney Vance.
Miliardarul. Advance Engineering.
Vă va plăti 10.000$ doar pentru discuție.
Zece mii în mână pentru câteva ore. Fără nicio obligație.
Ascultați-l doar!
Urmați-mă, vă rog!
Le veți primi înapoi la plecare.
Dle Vance, a sosit dl Bosch.
Dle Bosch!
M-aș ridica să vă strâng mâna,
dar nu pot și mâna îmi tremură.
Nu vă deranjați!
Mulțumesc, Sloan. Asta e tot.
Înainte de a începe, dle Bosch,
v-aș ruga să semnați un contract de confidențialitate.
Ceea ce vă voi spune trebuie să rămână aici.
Tatăl meu mi-a dat acel stilou.
Este din aur de la una dintre minele străbunicului meu.
Întâi aur, apoi oțel și apoi aviație.
Astfel și-a clădit familia mea averea.
Luați loc lângă mine! Pe partea cu urechea bună.
Când nu mai ai mult timp,
te gândești la timpul care a trecut.
Cu ce vă pot ajuta, dle Vance?
Sper că puteți ajuta un bătrân să găsească un pic de liniște și absolvire.
Cum aș putea să o fac?
În tinerețe, când eram student la inginerie la USC,
am cunoscut o fată care lucra la cantina facultății.
Ne-am îndrăgostit.
Era în 1952.
Și ne plănuiam o viață împreună.
- Ce s-a întâmplat? - A rămas însărcinată.
Și, când a aflat tatăl meu, nu am apărat-o.
Nu m-am apărat nici pe mine.
Și am regretat asta toată viața mea.
Era mexicană.
Era dintr-o familie foarte săracă.
El nu voia să accepte.
Spunea că umblă după avere.
M-a amenințat că mă dezmoștenește.
Așa că m-am despărțit de ea.
M-am transferat la altă facultate,
și n-am mai văzut-o niciodată după aceea.
Vreți să o găsesc.
Vreau să afli ce s-a întâmplat cu ea. Mai trăiește?
Am oare un copil?
Nu am soție sau copii de care să știu.
Nu am cui să las averea.
Nu vă pot promite nimic, dle Vance. Au trecut aproape 70 de ani.
Vibiana Duarte.
Stătea pe Orchard Avenue, lângă universitate.
Restul ce îmi mai amintesc, am pus în plic împreună cu banii.
O să văd ce pot afla.
Vă voi contacta.
Doar pe mine. Pe nimeni altcineva.
Sunt miliarde în joc, iar unii ar face orice să te împiedice.
Am înțeles.
Ida, ți-l prezint pe dl Bosch.
- Este secretara personală a dlui Vance. - De aproape 40 de ani.
De 40 de ani! Înseamnă că știți unde-s îngropate toate cadavrele.
Dl Vance este foarte bolnav.
Este mult mai fragil decât pare. Inima.
Nu ne dorim să îl vedem escrocat în ultimele zile de viață.
Nu-i dau socoteală decât dlui Vance. Îmi iau lucrurile și plec.
Va trebui iar să treceți prin detectorul de metale.
Să nu fi furat stiloul lui străbunicu'?
- Oaspeții mai pleacă cu amintiri. - Sunt convins.
Urăsc chestia asta! Devine așa grea la sfârșitul zilei!
Super enervant când vrei să faci pipi.
Dacă ar fi avut bărbații problema asta,
era rezolvată de multă vreme.
- Cum merge cu noul tău instructor? - E de treabă.
Un pic cam prea prietenos.
Va trebui să-l anunț că joc pentru echipa adversă.
- Va accepta un refuz? - N-are încotro.
Dacă încearcă să mă pipăie, îi va părea rău.
- Paulina. - Maddie.
Te știu din academie. Nu am apucat să vorbim niciodată.
De-asta îmi păreai cunoscută.
Cum merge? Cum e instructorul tău?
Vasquez? Despotică.
Încearcă să reziști. Am înțeles că e dură, dar dreaptă.
Și, când îi câștigi încrederea, te lasă chiar și să conduci.
Cât timp ai locuit acolo?
Nu știu.
Unde erai azi-noapte?
Nu pot să-mi amintesc.
- L-ai văzut pe dr. Basu plecând? - Nu.
Ai spus că l-ai auzit pe dr. Basu vorbind cu vecinul tău când trecea.
- Nu am spus asta. - L-ai urmărit pe doctor!
Coltrane!
La dracu'!
- Da. - Tată, ai simțit?
Puțin. Tu?
Da. N-a fost mare lucru.
S-a stricat ceva?
Doar șirul gândurilor mele. Cum a fost ziua ta?
Fericire totală.
Instructor nou?
Ne înțelegem de minune.
Sigur ești bine? Nu prea pari atent.
Sunt bine.
ADRESA VIBIANEI ÎN 1952: 667 ORCHARD AVE, LOS ANGELES, CA
Bine. Mulțumesc dle detectiv.
DETECTIV - POLIȚIA LOS ANGELES 2997 - PENSIONAT
Pot să vă ajut?
Da, vă rog.
Caut un certificat de deces.
- Numele? - Vibiana Duarte.
- Când a murit? - Nu știu.
Nici măcar nu știu dacă a murit.
Data nașterii?
Presupun
că prin 1936, 1937.
California?
Mai degrabă Mexic.
Îmi mai puteți da și alte informații? Ajutați-mă, dle detectiv!
Era în viață și locuia în Los Angeles în 1952.
Poate că putem începe cu asta și apoi să avansăm?
Poate. Revin imediat.
Mulțumesc.
TRIBUNALUL SUPERIOR LOS ANGELES JUDECĂTORIA CLARA SHORTRIDGE FOLTZ
Schizofrenie catatonică.
Cum se poate manifesta această boală,
fără tratament, în viața de zi cu zi a lui Jeffrey Herstadt?
Comportament antisocial, frică, simțul pericolului în permanență.
Tendința incontrolabilă de a se sustrage situațiilor stresante.
- Violență? - În general, nu.
Se teme de lume și se închide în sine când e stresat.
Ar mărturisi o crimă pe care nu a comis-o?
Dacă așa ar pune capăt interogatoriului și ar putea părăsi încăperea,
sunt de părere că ar mărturisi și asasinarea lui Kennedy.
Nu am alte întrebări.
Domnișoara Saldano?
Dnă dr. Stein, ați menționat sindromul de tip „luptă sau fugi”.
Credeți că dl Herstadt ar fi putut alege să lupte?
PERICOL A NU SE INTRA SAU OCUPA
Sper că glumești. Îmi pui bulină roșie?
Îmi pare rău, nu am de ales.
Haide, ăla nu se poate numi cutremur. Am trecut prin mii.
De asta se teme și vecina de jos.
- V-a sunat ea? - O puteți învinovăți?
Fundația este instabilă. Abia se mai ține.
Nu puteți locui aici până nu este reparată structura.
Bine. Pot măcar să intru să îmi iau niște lucruri?
Sigur. Dar să găsiți alt loc unde să stați la noapte.
Și nu dezlipiți anunțul!
Adam-79, suspect de violență domestică la locul faptei.
873, North Harvard Boulevard, camera trei, Motelul Harvard House.
Cunosc adresa.
Clienți vechi. Anunță dispeceratul că luăm cazul.
Adam-79, recepționat. Preluăm cazul.
Ai luat parte la vreo bătaie?
Vreau să zic confruntare fizică. Luptă în toată regula.
În clasa a VIII-a, o fată a spus ceva rasist despre tatăl meu vitreg
și am sărit pe ea și am lovit-o.
Dar, altfel, nu.
- Cere întăriri. - Ne trebuie?
Nu, nu o să ajungă la timp.
În caz că suntem anchetate pentru uz de forță.
Adam-79, solicităm întăriri la poziția actuală.
Să vedem cine-i mai tare.
- Anunțăm și dăm buzna. - Bine.
LAPD!
Nu te mai opune! Întoarce-te!
Păzește-ți spatele!
Întoarce-te!
Mâinile la spate!
- Nu a fost rău. - Super!
Dar ți-am spus să-ți păzești spatele.
Haide!
Îți vine să crezi?
- Birocrația din LA. - Ce vei face?
Mă mut la birou și fac duș la sala de sport de alături.
Se poate repara?
Dacă aprobă primăria.
Ai asigurare pentru cutremur?
Bună întrebare!
E posibil să fi expirat.
Știi ceva de rejudecarea dosarului Rogers?
Nu mi-am pierdut speranța. Dar nu de asta am venit.
Atunci de ce ai venit?
Am preluat cazul lui Jeffrey Herstadt.
- Ucigașul doctorului? - Suspectul.
Credeam că a mărturisit.
Cred că mărturisirea a fost constrânsă.
Am cerut să fie exclusă.
- Mult noroc! - Nu crezi că e posibil?
Sigur că e.
Nu așa de des precum pretind apărătorii.
Eu ce treabă am cu asta?
Aș vrea să depui mărturie în calitate de expert
în tehnicile de interogare ale poliției.
- Nu lucrez pentru dușmani. - Nici măcar în căutarea adevărului?
Ai citit măcar Constituția?
Suntem parte a sistemului judiciar.
Sunteți partea stricată a sistemului.
Îmi cer scuze. Nu tu, personal.
Ei bine, uneori.
- Dacă te răzgândești... - Nu!
Interogatoriul este pe disc.
Ce ați aflat, dle Bosch?
Cum ați presupus.
Vibiana Duarte este moartă.
Desigur.
Am știut dintotdeauna.
- Când? - 1953.
Am o copie a certificatului de deces, dacă doriți să-l vedeți.
A trecut multă vreme de atunci.
Cum a murit?
Sinucidere.
O, Doamne!
Cum?
Nu se specifică.
Cu asta cred că am încheiat, dle Bosch.
Să îmi trimiteți o factură pentru serviciile prestate.
Vibiana a murit la opt luni după ce ați văzut-o ultima oară.
- Ar fi putut naște copilul. - Certificat de naștere?
Ar putea fi pe alt nume.
Copilul ar fi putut fi adoptat.
Poate că fost dat în plasament.
Poate a pierdut sarcina.
Poate.
Aș vrea să mai investighez.
De ce?
Poate aveți un moștenitor.
Pentru asta m-ați angajat, nu-i așa?
Încerci să mă duci de nas, dle Bosch?
O misiune scumpă și fără speranță?
Nu, domnule.
Ce mi-ați plătit deja e suficient.
Atunci de ce?
Știu ce înseamnă.
Ce înseamnă ce?
Dle Vance, aș vrea să încerc să-i găsesc copilul,
copilul dv., dacă pot.
Să vă grăbiți, vă rog, dle Bosch. Nu mai am mult timp.
Parcă ai spus că nu s-a stricat nimic.
Nimic important.
- Ce naiba ai pățit? - Doamne ferește!
Trebuie să pleci de-aici până nu se duce cu totul la vale.
- Ai văzut-o? - Nu ajut avocații infractorilor.
Vânătaia aia o să se facă urâtă.
Caz de violență domestică. Nevasta m-a lovit pe neașteptate.
A fost vina mea. Eram întoarsă cu spatele.
- A durut? - De fapt, a fost chiar distractiv.
Faci și tu o excepție?
Pentru mine?
Honey te-a reprezentat în instanță.
Și mi-a fost alături după ce a murit mama.
Este un moment important... pentru ea.
Se reîntoarce în instanță.
Te rog, uită-te la CD, tată!
Este pentru ultima oară când te las să mă convingi.
- Știm amândoi că nu-i adevărat. - Să pui gheață la ochi.
- Harry! - Bună, Michelle!
- Mai ești aici? - Câteva zile.
Vreau să o văd pe Honey cum îi face praf în instanță.
E acasă?
Mama, e Harry.
- Noapte bună, Harry! - Noapte bună!
- Bună! - Bună!
Să nu o mai folosești pe fiică-mea.
Îmi cer scuze.
S-a oferit ea, dar n-ar fi trebuit să accept.
Mulțumesc că mi l-ai adus înapoi.
E o mărturisire forțată.
Ți-aș putea arăta.
Nu pot să cred că mai locuiești încă aici. Cineva a încercat să te ucidă aici.
- La fel și pe tine, în casa ta. - A tras, dar nu m-a nimerit.
Este casa mea!
Nu-i las pe nenorociții ăia să mă facă să plec din casa mea.
- Să-i ia dracu'! - Bine.
Jigodiile!
Dle detectiv, în acest moment al înregistrării,
cum ați aprecia tehnica folosită de către detectivul Gustafson?
Îi vorbește suspectului de la înălțime și îi arată arma.
Această atitudine îi transmite suspectului că este fără ajutor și fără speranță.
Ați fost detectiv timp de 20 de ani, nu asta se urmărește?
Urmărești ca suspectul să vorbească.
O conversație. Ambii interlocutori la același nivel.
Nu stai aplecat peste el și-i arăți arma.
Ați menționat intimidarea fizică.
Să trecem la intimidarea verbală.
Doar ce ai spus că ai fost. Cum rămâne, Jeffrey?
Eram acolo.
L-am văzut.
Am văzut...
L-ai văzut pe doctor? Sigur că l-ai văzut pe doctor.
- L-ai înjunghiat. - Nu, dle.
- Ce ai făcut cu cuțitul? - Cuțitul?
- Nu știu. Pot să plec? - Nu!
Nu, până nu aud adevărul. Spune-mi de ce ai făcut-o!
- Nu am vrut. - Nu ai vrut să ce?
Nu ai vrut să ce? Ajută-mă!
- Ce n-ai vrut? - Nu am... Nu am vrut.
Nu ai vrut, dar ce? Ce, Jeffrey?
- Dar a trebuit să... - A trebuit. A trebuit să-l înjunghii.
- Pot să plec acum? - Nu.
Trebuie să te aud spunând.
L-am înjunghiat.
Dle detectiv Bosch,
a mărturisit adineauri Jeffrey Herstadt
- ... înjunghierea și uciderea d-rului? - Da.
L-ați crezut, potrivit înregistrării?
Nu cred mărturisirea.
A recunoscut.
A spus ce trebuia să spună pentru a scăpa.
Pe baza pregătirii și experienței dv., ați numi aceasta o mărturisire forțată?
Da, 100%.
Și, în opinia dv. de expert,
cum trebuie să fie un interogatoriu autentic?
Căutarea adevărului.
Pe baza ansamblului circumstanțelor,
inclusiv tacticile coercitive utilizate de detectiv,
instanța constată că declarația acuzatului a fost involuntară.
Prin urmare, înregistrarea mărturisirii va fi exclusă la proces.
Se aprobă moțiunea de excludere a apărării.
Întrerupem audierile pentru 15 minute.
Asta e o veste bună.
Când veți retrage acuzațiile?
În ciuda verdictului, continuăm procesul,
și vom obține condamnarea dlui Herstadt.
Hai, Susan! Fără mărturisire, nu ai dosar.
- Ce e asta? - Noi probe. Rezultate de laborator.
- Când le-ai primit? - Chiar acum.
- Bine. Ce avem aici? - Probe ADN.
Care fac legătura între Herstadt și victimă.
ADN? Minunat!
- Știai? - Nicio idee.
- Dacă mă iei de prost... - N-am știut nimic despre asta.
Doar ce mi le-a pus în față, ai înțeles?
Ascultă-mă! Sunt la fel de surprinsă ca și tine.
La naiba!
- Bună seara! - Începe.
După intense discuții interne,
analizarea procesului anulat și multă introspecție,
procuratura a ajuns la concluzia că nu există
probe suficiente care să dovedească dincolo orice îndoială rezonabilă,
iar rejudecarea ar avea același rezultat.
Nu îl vom rejudeca pe Carl Rogers.
- Fir-ar al naibii! - Îmi pare așa rău, mamă!
Carl Rogers a fost eliberat din arest.
Echipa noastră a fost de față la prima sa apariție în public.
- Doar o declarație... - Sunteți mulțumit...
- Sistemul a funcționat, în sfârșit. - Dle!
Trebuie să-l rejudece.
Nenorocitul a plătit un asasin să mă omoare. E scandalos!
Nu am uitat.
Incredibil!
Așa e lumea. N-ai ce-i face.
Gata, tată.
Cred că ești aranjat cu zahăr, grăsimi și sodiu.
Sursele principale de hrană.
- Iei cuptorul cu microunde? - Nu aveam de gând.
- Nu știi cât o să fii plecat. - Nu prea mult.
Îmi pare rău.
Încă nu s-a terminat.
- Doamne, ce ai pățit? - La muncă.
Trebuie să vorbesc cu tatăl tău.
Ai văzut știrile?
Dreptate refuzată.
Ai băut ceva?
A condus Michelle. Așteaptă în mașină.
- Trebuie să-i venim de hac ăstuia. - Da, trebuie.
Dar de data asta facem ca mine.
- Ca tine? - Da.
Metoda ta nu a funcționat.
Nu.
N-a funcționat.
Tribunale, sistem de justiție, proces echitabil...
nenorocitul umblă liber.
Bine.
Facem ca tine.
Dle Vance, e târziu.
Ar trebui să fiți în pat.
Anunț asistenta. Dle Vance!
O, Dumnezeule!
ÎN ACEST SEZON ÎN BOSCH: MOȘTENIREA
Mă întreb, dacă l-aș fi înfruntat pe tata atunci, demult...
Regretele vieții.
Erați apropriat de tatăl dv.?
Nu l-am cunoscut niciodată.
Reușești să dormi?
- Nu prea bine. - Și munca?
- Munca îmi distrage atenția. - De la ce?
Carl Rogers, ești citat.
Ieșisem mai înainte cu treabă. Am ajuns acasă.
Mă aștepta în dormitor.
O s-o facă iar, crezi?
Nu te mai gândi! E treaba altora.
Știu, dar...
Ei cu treaba lor, noi cu a noastră. Mă înțelegi?
Îmi fac griji să te știu pe străzile astea periculoase.
Pot fi.
Rogers s-a înhăitat cu personaje cam dubioase.
Elita mafiei rusești. Nu-i de glumă.
- Rusul vrea o întâlnire. - Nu vor să aibă de-a face cu bănci.
Părea urgent, iar Rogers părea îngrijorat.
O să-ți primești banii.
Ce vreau eu de fapt,
ce nu-mi iese din gând, este să-l prind și să-l omor.
Ți-am povestit despre cazul de viol?
Da. Și?
Efectiv nu pot să uit de el.
Trebuie să te hotărăști ce fel de polițist vrei să fii.
Un moștenitor primește pachetul majoritar în companie.
- Nu există moștenitor. - Dacă găsește vreunul?
Se ocupă ai mei de Bosch.
Ceva e putred în Danemarca.
Ăsta e doar începutul.
E vorba de miliarde de dolari.
Unii vor face orice ca să pună mâna pe ei.
Mâinile sus! Acum!
Subtitrarea: Oana Constantinescu
Redactor Cristian Brînză