Ja.
Dum hund har det moro
Ja.
Ok.
Jeg tar en prat med henne etter deg.
Ok. Går det...
- Ja. - Ja?
Det er jobben min.
Bare et øyeblikk.
Jøss.
Han kan snakke.
- Ja. - Hei.
- Hei.
Jeg er Amy.
- Hei. Beklager. - Hei.
Hei.
Nå som Dr. Pankowitz har snakket med deg,
skal jeg prate litt med deg om hospice.
Hva mener du med hospice?
Har Dr. Pankowitz...
Faen.
Faen, faen.
Vet du hva? Ikke tenk på det.
Jeg kommer tilbake senere, ok?
Hei. Det ble en misforståelse,
jeg trampet i salaten.
Herregud, Amy!
- Kom igjen. - Molly, Hei.
Beklager at det ble sånn.
Hei.
Hei, Molly.
Dr. P.
Vi har fått svarene på lumbalpunksjonen,
og den viser at kreften har spredd seg
til slimhinnen i ryggmargen og hjernen din.
Så du mislykkes?
Du sa fem år.
- Nei. - Han sa ikke det.
Jeg antar at vi snakker om noen få uker til noen få måneder.
Men vi kan prøve en ny runde med cellegift.
Vi kunne... Vi kunne...
Hva faen... Immunterapien.
Om du vil det.
Jeg kan ikke.
Ok.
- Ok? - Ja.
Jeg kommer tilbake senere.
Faen heller, Amy,
Nå trenger vi deg.
DET ER IKKE SÅ ILLE
Farvel, Jerry. Takk.
Farvel, Molly.
- Ha det. - Vi sees.
Ja.
Velkommen.
Bare si ifra om jeg kan hjelpe med noe.
Liker dere jenter puslespill? Eller bøker?
Jeg har masse kunstrekvisita.
Heng hva du vil på veggene.
Bare ikke bor i dem.
Vi tok ikke med oss drill til hospice.
Du skulle bare visst.
Hei.
Her bestemmer du.
Du kan fortelle Amy hva du vil føle og når.
Hva jeg vil føle.
Takk.
Jeg vil ha et annet rom.
Jeg vil bytte rom.
De er stort sett like,
men vi kan fikse dette.
Vi kan pynte.
Ikke det maleriet.
Bildet er skrudd fast.
Jeg tror det er et mesterverk,
men kan du fortelle meg hva det verste er med det vakre bildet?
Fiskerne.
Nei, det er båten.
Faktisk, så er det fiskene.
Hvorfor er det så mange fisker?
Sånn en overdose med obskønt mye fisk.
- Jeg tror moren min ringer. - Telefonen min ringer ikke.
- Det er... - Herregud!
Hvordan visste du det?
Jeg holder på å bli synsk.
Det tror jeg på.
Mamma, hei.
Jeg er på hospice.
Ok. Ok. Jeg er her om du trenger meg.
Bare si når du trenger meg. Jeg er i nærheten.
Hvor er du?
Jeg er i lobbyen.
På sykehuset?
- Ja. - På dette sykehuset?
Jeg er i lobbyen. Hvor mange ganger må jeg si det?
Hvor skulle jeg ellers være?
Jeg vil ha deg her.
- Hei. Er du... - Gail. Jeg heter Gail.
Mamma!
Mamma.
Veslejenta mi.
Jenta mi.
Hei.
Gutten der borte lurte på
om han kunne prøve seg på puslespillet en stund.
Nei.
Nei. Ok. Jeg skal si ifra.
Hun vil ha det for seg selv.
Er hun døende?
Nei.
Ikke du heller.
Ikke jeg heller, så vi tar det rolig.
Hva med ordsøk?
Hei, Gail. Jeg... Jeg skal bare hente bagen min.
Sykepleieren henter en ekstra seng så jeg kan sove her.
Bra, Gail.
Vel, jeg er ute på...
venterommet og legger puslespill.
- Nikki. - Ja.
Det du har gjort for henne...
Hvem tar vare på hundene dine når du er borte?
Scotty, kjæresten min.
Vil du gjøre ferdig puslespillet her inne?
Dette er ost.
Dette er sitron.
Sitron! Nei, ost.
Dette er sol.
Vi må lage en egen haug for solen.
Jeg tar solen.
Ok, bra. Kan du gjøre musen også?
Jeg gjør gjerne musen. Takk.
Hva har skjedd med håret ditt?
Hva?
- Er det noe rart med det? - Ja.
Herregud! Hva har dere gjort med meg?
Det var ikke meg!
Det virker som du brygger på noe.
- Hun ønsket seg alltid rosa hår. - Jeg fikk ikke lov.
Det ser kult ut.
Takk.
Så, mens du fyller ut skjemaene,
hvem vil høre om hva som skjer når du dør?
Greit nok for meg.
Døden er ikke noe mysterium. Det er ingen medisinsk katastrofe.
Det er en kroppslig prosess,
som å føde,
eller å gå på do, eller å hoste,
eller å få en orgasme.
Kroppen din vet hva den skal gjøre.
Kroppen vet hvordan den skal dø!
Er ikke det kult?
Ok. Dette kan du forvente.
Den siste måneden av livet blir du sengeliggende.
Du spiser og drikker mindre, og du sover mye mer.
Delirium er vanlig.
Og noen sier at det kjennes som om...
tiden slutter å være ekte.
Er det noe du har følt på?
- Ja! - Ja.
Ok. To til tre uker senere
trenger du hjelp til alle hverdagslige gjøremål.
Men det beste når det gjelder å dø, er...
Amy!
Jeg vet. De har snakket med meg om min entusiasme.
Jeg bør roe meg. Beklager.
Det funker ikke for meg nå, men...
Skal jeg fortsette?
Ja. Men vil du holde hånden min?
Kroppen vet hva som skjer, og den går inn i en tilstand av ketose,
som reduserer sult og smerte
og forsterker en følelse av eufori.
Og når du aktivt begynner å dø...
Hva er aktivt å dø?
Å aktivt å dø er en hellig tid.
Det brukte å være det, og er det fortsatt noen steder.
Da er du veldig nær døden,
og kroppen begynner å stenge av.
Hvordan har alle det?
Jeg ser på deg, Gail.
Hvis Molly vil høre det,
kan jeg høre det.
Folkens, kom hit.
Det går bra.
Når du aktivt begynner å dø, er du ikke fullt bevisst.
Kjevemusklene slapper av.
Pusten endres.
Det kan hende du gurgler bakerst i halsen,
som kommer av noe som, beklageligvis, kalles terminal sekresjon.
Jeg vet.
Og like før du dør
begynner du å puste dype, sakte åndedrag med lange pauser.
Til slutt puster du ut...
uten å puste inn.
Og det er det.
- Hei. - Ja, ja.
Kan du sørge for at jeg ikke dør med åpen munn?
Ok.
Bare ikke bit meg.
Hvorfor skulle jeg bite?
Jeg vet ikke hvorfor jeg forteller deg dette,
men vær så snill, ikke bit meg.
- Hvor lenge har du vært redd for det? - Du gjør det ikke.
Det er veldig intenst her nå. Det er en irrasjonell frykt!
Ok. Og på et tidspunkt,
hvis du føler deg for svak eller...
eller har for mye vondt eller du bare er ferdig,
kan du be meg gi deg noe beroligende, men da er du bevisstløs.
Nei. Jeg vil føle alt så lenge jeg kan.
Ok, greit.
Jeg glemte å fortelle om energibølgen.
Herregud! Jesus!
Den siste uka av livet,
opplever noen det de kaller for energibølgen.
Og det er denne bølgen av energi og mental klarhet.
Så nyt energibølgen.
Bare husk at du er skritt nærmere døden, ok?
Jeg elsker måten du er på. Amy!
Du er klin sprø!
Jeg visste ikke om du ville se meg.
Ærlig talt,
så liker jeg å få deg til å gråte.
Greit.
Har du smerter?
Ja.
Jeg har så mye jeg ville ha sagt,
men jeg husker ikke noe av det.
Beth er gravid.
Det er bra.
- Ja. - Ja.
Jeg har lest masse babybøker.
Visste du at de første månedene
tror de at alt de ser, er en del av dem?
Er ikke det helt vilt?
De skjønner ikke forskjellen mellom seg selv og resten av verden.
Jøss. Det liker jeg.
Ja.
Jeg også.
Hei!
Hei, Johnny! Fisken biter virkelig i dag, eller hva?
På tide å fange den helvetes fisken!
- Molly. - Molly.
Molly.
- Molly. - Molly.
Molly.
- Molly. - Molly.
Molly. Hei.
Ha det, gutten.
Mamma!
Se på dette!
Våkne.
Mamma, våkne!
Våkne!
Molly, jeg er her!
- Molly. - Mamma.
- God morgen. - Her er morgenpillene...
- God morgen, Molly. - ...sjekke blodtrykket.
- ...venstre arm. - Molly, her!
- Hva er smertegrensen din? - ...om du må på do.
Tiden er ikke ekte
Den er en sirkel
Du dør ganske snart
Jeg har hatt disse synene.
Ting flyr ut fra veggen og snurrer rundt i rommet.
Jøss!
Det føles som jeg kobler av eller noe.
Fra verden?
Ja, og liksom fra tiden?
Som...
Alt eksisterer samtidig.
Jeg snakker til deg,
men så snakker jeg liksom til alle jeg har kjent.
Og alt er i rommet sammen med meg.
Fy søren.
Som meg i 2009, da jeg hadde samme frisyre som deg?
Ja.
Er det skremmende?
Nei.
Jeg kan se hvor mye smerte hun har.
Hva bør jeg gjøre?
Vel, ta en pust.
Det er vanlig at folk holder ut
når de venter på at noe skal løse seg,
eller når de tror at de påfører sine kjære stor smerte.
Tror du hun er bekymret for deg?
Nei.
Ikke meg.
Jeg skulle ønske jeg kunne se inn i framtiden.
Jeg skulle ønske jeg kunne se deg som gammel.
Hva? Vi er jo der allerede.
Det blir akkurat slik du tror det blir.
Litt sånn: "Å, hallo. Jeg tar kunstkurs på museet,
og jeg har løse drops i vesken min.
Ånden min lukter som fargestifter,
og fisen min høres ut som perler som faller på gulvet."
Jeg skulle ønske...
Jeg skulle ønske du også var der.
Har du ringt og fortalt det til Noah?
Nei. Jeg...
Nei.
Hei.
Jeg matchet med noen.
Virkelig i tolvte time.
noen liker DEG
Se på det.
"Hva holder du på med?"
Moro at du spør om det.
Hvor har du vært hele mitt liv?
Ja.
Dette er en hjørnebrikke. Ja!
Og den er min.
Hei.
Hva... Hva gjør du her?
Gail ringte meg.
Molly ville at jeg skulle spille slagverk.
Gail sa at hun har hørt mye på klassisk musikk.
- Hei der. - Hei.
- Jeg vil ikke si noe... - Det var en overraskelse.
...det er galskap det som skjer her.
Hun brøt seg inn på min telefon.
Skyldig. Jeg brukte ansiktet hennes.
- Mamma. - Hun gjorde det mens jeg sov.
Hallusinerer jeg igjen? Jeg håper det er ekte.
Planen var å komme i kontakt med Noah,
hun vil vi skal bli sammen igjen,
så du skulle bli glad. Jeg er ikke helt sikker.
Mamma.
Du sa at du ville respektere grenser.
Dine, ikke Nikki sine.
Herregud.
Hun tror at du er bekymret for å etterlate meg alene.
Hvis det er tilfelle, trenger du ikke bekymre deg for meg.
Det kommer til å gå bra med meg, det går bra med meg. Jeg er ok.
Bare ikke tenk på det.
Jeg er ikke... Jeg har det bra.
Vel, ikke kjempebra, håper jeg.
Noah.
Jeg beklager at hun ba deg om dette, nå som du begynner å få styr på livet.
Jeg er ikke lei meg.
Hun elsker deg.
Med alt hun har.
Jeg beklager ikke det.
Du bør slå opp med kjæresten.
Det er mitt dødsønske.
Ikke slå opp med kjæresten. Det...
Du burde slå opp med kjæresten,
eller så vil jeg hjemsøke deg i drømmene dine.
- Er alle gale? - Vi har slått opp.
Ok.
Ja.
- Når da? - Gail...
Når slo dere opp?
For en uke siden... Så...
- Det betyr ikke... - Nei da.
Selvsagt ikke.
Jeg kom ikke hit for å få et ligg.
Det er ikke... Nei.
Du har et stort instrument.
- Herregud. - Ja, takk, Gail.
Vi du se det?
- Nei. - Nei.
Nei.
Hvis du må gå, kan du... Du trenger ikke...
- Eller du kan vente. Ok. - Jeg vil.
Jeg...
Jeg trodde ikke jeg var i stand til...
å elske noen så mye.
Men det vet jeg nå.
Det er fint.
Det var slik jeg følte da Winter ble født.
Det er vilt. Det er... Ja.
Ja.
Det er som om jeg aldri kommer til å være der i begynnelsen av noens liv,
helt i starten.
Men jeg kommer til å være der på slutten.
Og jeg kommer til å elske det mennesket helt fram til slutten.
Det er fantastisk.
Sannsynligvis elske deg også.
Bare så du vet det.
Oppfattet.
Uff.
Det er ham.
Jeg vil ikke gå, men jeg har fem stjerner, og vil ikke kødde det til.
- Jeg forstår. - Ja, jeg vet det.
Jeg vet du gjør det.
Følger du meg ut?
Hva er det som skjer?
Det er energibølgen.
Vi tror det er energibølgen.
Hvordan er vannet, kjære.
Det er bra.
Jeg går ut.
Fødselssykepleieren sa at du har 20 minutter,
så kommer en rik person og føder en baby her inne.
Ok.
Jeg trodde det ville kjennes godt.
Men det gjør bare vondt.
Vennen.
Jeg tror jeg er klar.
Ok.
Bra.
Jeg går tilbake på rommet...
og snakker med Amy.
Kanskje hun har noe beroligende.
Mamma...
Jeg vet.
Jeg vet det allerede.
Alt du ville ønske å si til meg,
vet jeg allerede.
Kroppen min gjorde en skikkelig god jobb.
Den var så flink.
Ok, her har jeg den første dosen for deg.
Den lindrer smertene. Det vil gjøre pusten din så mye lettere.
Vet du hva?
Helt ærlig,
det er ikke så jævla seriøst.
La oss få dette showet i gang.
Jeg er litt spent.
Vet du hvor mange planer og reiser...
jeg måtte avlyse fordi jeg ikke følte meg vel?
Og nå skal jeg ut på en reise som bare er for meg.
- Ja. - Ok.
Jeg er så stolt av deg.
Og jeg elsker deg.
Og jeg er så takknemlig.
Du er min favorittperson i hele verden.
Jeg er her. Jeg er her, og jeg passer på deg.
Å, faen.
Takk for at du ikke bet meg.
Festene våre er nå over.
Dette er skuespillere.
Som jeg forutsa, så var alle ånder
Som oppløste seg luften, ut i løse luften:
Og, som det grunnløse stoffet i denne visjonen,
De skydekkede tårnene, de nydelige palassene,
De høytidelige templene, selve den store kloden,
Skal oppløses,
Og som denne uvesentlige forestillingen bleknet,
Uten å etterlate den minste ting.
Vi er slike ting som drømmer er laget av, og vårt lille liv
avrundes med en søvn.
Nei!
Hei.
- Hei. - Beklager vi er sene.
- Hei, Winter. Hvordan går det på skolen? - Hei.
Så, hvordan prøven?
- Bra. Ja. - Ja?
BASERT PÅ MOLLY KOCHANS LIV.
BASERT PÅ VIRKELIGE HENDELSER, MEN DIALOG OG STEDER ER OPPDIKTET.
Norsk tekst: Tore Aasheim