PERSONAJELE, FIRMELE ȘI LOCURILE SUNT FICTIVE
FILMAREA COPIILOR S-A FĂCUT REGULAMENTAR
EPISODUL 8
Ai venit după ceva?
N-am venit după nimic.
- Atunci de ce? - Vreau să-mi cer scuze.
Ia loc, te rog!
Îmi făceam griji că te-am rănit prin ce-am spus mai devreme.
Nu-mi ieșea din minte expresia dumitale.
Eu voiam doar
să găsesc un răspuns.
De ce m-am simțit rănită?
Era doar o chestiune de serviciu. De ce să mă simt așa?
Dacă ar fi fost ideea lui An Jeon-man sau a lui Ah-young,
era la fel?
Răspunsul e „nu”.
Nu pot să rămân în zona gri.
Nu că nu pot, nu vreau!
Păi…
- Interiorul arată bine, nu? - Da, așa e.
S-a făcut târziu! Trebuie să plec.
- Nu mă conduce, e frig afară. - Bine.
- Noapte bună! - La fel!
MAMA: FĂ-ȚI TIMP SĂ VII LA REUNIUNEA DE FAMILIE
Ce-i asta? Pleci undeva?
Ce cauți aici? E târziu.
- Trebuie să verific ceva. Hai sus! - Stai puțin.
Nu mai locuiesc aici.
Hai să vorbim afară!
Schimb de apartament?
Da.
Apropo, ce voiai să verifici?
Tu și doamna Kang formați un cuplu? De când anume?
Nu e vorba de asta.
Ați făcut doar schimb de apartament?
A uitat ceva?
Ai uitat…?
Mulțumesc!
Ați făcut schimb de apartament?
Da.
Dar are încă lucrurile aici.
Stăm unul în apartamentul celuilalt, nu ne-am mutat definitiv.
Ce e între voi?
Îmi cer scuze!
E ciudat ca doi simpli colegi să facă schimb de locuință.
Domnul Noh a avut amabilitatea să propună acest schimb.
„Amabilitatea”?
Am rămas în același apartament și după divorț.
Cumva voi doi…?
Noi doi?
Suntem ca radical din doi.
Un număr irațional, care nu poate fi scris ca raport a două numere întregi.
Detest numerele iraționale.
Nu respectă niciun tipar. Zecimalele nu se repetă.
Da, sunt geometrice, dar totodată infinite.
Tocmai de asta apar greșeli.
- Valoarea nu e reală, ci aproximativă. - Ai dreptate.
Dar valoarea reală își propune să identifice greșeala,
iar cea aproximativă încearcă să o minimizeze.
Exact cum credeam…
N-am avut nicio șansă…
Știai deja.
Voiam să-mi confirm.
Nu e cale de întoarcere.
Bine.
Nu mai există verde pe stoc.
Nu contează.
Ce faci cu vinul? Doar nu voiai să-l bei cu mine!
Nu, ai dreptate. E pentru altcineva. Eu o să plec acum. Pa!
A fost o tranzacție financiară la mijloc?
Poftim? Nu, nici vorbă!
Ne-am hotărât să facem schimb de apartament, atâta tot.
De ce întrebi?
Ki-jun pe care-l știu eu nu e amabil cu oricine.
- Serios? - Da.
Lumea crede contrariul despre el pentru că a divorțat de trei ori.
Sigur există anumite prejudecăți…
Dar nu pentru că e nepăsător din fire, ci fiindcă e excesiv de responsabil.
Nu vrea s-o supere pe cealaltă persoană, se teme să nu ajungă s-o facă nefericită.
Acesta a devenit standardul lui, adică lipsa oricăror standarde.
De aia ridică ziduri în jurul lui. Dar acum… Derbedeul!
În fine, bun-venit!
- Chiar sunteți prieteni buni! - Așa e.
E fierbinte!
Nu te frige?
Plec, te las să te odihnești. Uite, cadou de casă nouă!
- Poftim! - Mersi!
- Cu plăcere! Nu e nevoie să mă conduci. - Mulțumesc!
Nu pot să rămân în zona gri. Nu că nu pot, nu vreau!
CLINICĂ DE MEDICINĂ COREEANĂ
Aoleu, ce m-ai speriat!
De ce stai acolo ca o stafie și sperii lumea?
Mi-e foame! Pune repede masa!
De ce te miști așa de încet? Iuțește pasul și vino sus!
Ia-o tu înainte!
Nu mă așteptam să te văd.
Nici eu.
- Ai fost la domnul Noh? - Da. Și dumneata?
Am venit să șterg trecutul cu buretele.
Ai reușit să rezolvi tot ce ți-ai propus?
Da, absolut tot.
Foarte bine!
Bem vinul ăsta împreună?
Sau poate nu vrei, că nu te-am anunțat cu 24 de ore înainte…
Nu!
Ești binevenită oricând!
Mi s-a luat o piatră de pe inimă.
Mergem?
De ce e așa sărată supa?
Iar tăiețeii n-au gust!
Ai auzit ce-am spus?
- Da, am auzit. - Atunci de ce nu răspunzi?
Pentru că acum suntem divorțați.
De acum înainte să-ți pui singur sare în mâncare!
Și vezi să mesteci bine!
Iar au apucat-o hachițele!
Șorțuri…
Un șorț…
Două șorțuri…
Trei șorțuri…
Patru șorțuri…
Cinci șorțuri…
Șase șorțuri…
Șapte șorțuri…
ACTUARUL NOH KI-JUN: DORMI?
NU ÎNCĂ, ABIA M-AM BĂGAT ÎN PAT
A TRECUT DOMNUL AN…
ACTUARUL NOH KI-JUN
Alo?
- Sper că nu te-am trezit. - Nu, nicidecum.
Cu ce pot să te ajut?
Voiam să te întreb dacă patul e comod.
Da, e foarte comod.
Mă întrebam…
Dumneata prima.
M-ai întrebat dacă ești laș în privința cazului doamnei Woo.
Dacă dumneata ești laș, eu sunt și mai abitir.
De ce crezi asta?
E foarte greu să înfrunți adevărul, deci am evitat mereu să fac asta.
La fel și doamna Woo.
Probabil voiam să fug iar de adevăr ca să nu-mi fac griji pentru dânsa.
E firesc să gândești așa.
Dacă sentimentele sunt sincere…
E tot ce contează.
Atunci…
Ai zis că nu vrei să rămâi în zona gri.
Înseamnă că relația noastră e acum mai aproape de patru decât de trei?
Mi-ar plăcea mult.
Și mie.
Am de gând să reduc la minimum marja de eroare.
„Marja de eroare”? Cum vrei să faci asta?
Trebuie să mai strâng date despre Kang Han-deul.
- Doamnă Kang? - E un răspuns demn de un actuar priceput.
Așa e.
- Ce să pun mâine pe pâinea prăjită? - Ce vrei dumneata.
Mai bine s-ar cupla și gata. Ce-s copilăriile astea?
Sunt precauți tocmai pentru că nu sunt copii.
Asta e treaba? Drept să zic, eram derutată.
Am vrut să mă lămuresc și am continuat cu întrebările.
Ce întrebări?
„Ce e acest sentiment care nu se lasă dus?”
Am descoperit că e dușmănie, nu regret sau iubire.
Înțeleg.
Vorbesc serios!
Doar nu ești drăguț cu mine pentru că-ți sunt șefă!
Doar nu mă bănuiești de lingușire!
Nu.
Nici vorbă!
Păstrează sticla, s-o bem cândva.
- Mergem? - Întâi să ascultăm o piesă.
Ki-jun și Jeon-man îl urmăresc pe soț.
- Am înțeles. - Voi două mergeți iar la doamna Woo.
Poate vă dă vreun indiciu.
- Bine. - Stați!
- Am de mers la o firmă parteneră. - Da?
- Merg singură la doamna Woo. - Bine, așa rămâne.
Nu uitați, facem toate astea ca să avem un produs bun.
Așa că aveți încredere în voi înșivă și spuneți-vă că sunteți în stare!
I can do it!
Sunt puternic!
I am strong!
Contez prin simplul fapt că exist!
Măi să fie…
- Să ne despărțim! - Bine.
- Baftă! - Baftă!
- Han-deul! - Da?
Ca să ne îndeplinim misiunea, dr. Park trebuie să fie infidel.
- Nu ți se pare ciudat? - Ba da, e ciudat.
Dar nu-l împingem la infidelitate de dragul misiunii.
Dacă chiar are o aventură, divorțul e întemeiat.
Și dacă n-are?
Atunci și-a făcut minima datorie ca soț și trebuie s-o convingem pe doamna Woo.
Nu e ușor pentru cineva de vârsta ei să divorțeze și s-o ia de la zero.
Dar căsnicia nu înseamnă doar să-ți faci minima datorie.
Așa e.
Dar sunt multe cupluri care nu fac nici atât.
În orice caz, dacă are o aventură,
dincolo de succesul misiunii, hai să-i ajutăm să divorțeze!
Așa facem! Acum liniștește-te și hai să mergem!
- Ne vedem mai târziu. - Bine, pa!
Doamnă Woo!
Doamnă?
Doamnă!
Ne-am mai întâlnit. V-am povestit de asigurare.
- Ești duduia de la asigurări! - Exact.
- Ce bine că ne-am întâlnit! - Cu ce ocazie pe aici?
Păi… Eu…
Aș avea o rugăminte.
VICEPREȘEDINTE JEONG JEONG-CHI
- Unde sunteți? - Cum adică? Iau masa cu un client.
- De ce? Ce s-a întâmplat? - Întârzie aprobarea din China.
- Dacă n-au zis nimic înseamnă că e bine. - Ar trebui totuși să verificăm.
- Vorbim după prânz, bine? - Bine, ne vedem mai târziu.
Așa rămâne. Poftă bună!
Ne continuăm discuția?
- Ca să vă mai încălziți. - Mulțumesc, duduie!
- Ați mâncat? - Da.
Ar fi trebuit să-mi dați telefon, aș fi venit după dumneavoastră.
A trebuit să mă grăbesc.
Mi-era să nu uit iar.
Îmi spuneți despre ce e vorba?
De fapt…
Vreau să divorțez pentru că…
Chiar are o aventură?
Infidelitatea joacă un rol important în divorțurile după 50 de ani.
- Și domnul Na, și noi am observat ceva. - Dr. Park pare într-o formă de invidiat.
Hai să intrăm!
Ia uite!
- Bine atunci. - Fir-ar!
Unde te cațări?
La naiba!
Se duce undeva.
- Nu e în timpul programului? - Așa a plecat și data trecută.
E ceva dubios aici.
- De ce nu te iei după el? - Din cauza ta! Mișcă-te!
- Faină pernă, apropo! - Da, nu-i așa?
Și dacă-l prindem în flagrant delict? Îi spunem că nu e frumos ce face?
Nu știu. Vedem la momentul respectiv.
Stai!
Lasă-mă pe mine!
Degeaba…
Ia-ți și tu altă mașină!
Ce i-a trebuit să aibă o aventură?
Nu se poate…
SO-JEONG, PRINȚESĂ, DOAMNĂ
Trebuia să mă prind… Îmi dă emoții, m-am apucat să-i caut prin cont.
CONTRACT CU FIRMA PARTENERĂ
Bun…
N-am nicio garanție că am scăpat.
SO-JEONG: MERGEM UNDEVA DE SĂRBĂTORI?
VREI SĂ MERGI UNDEVA ANUME?
Ia să vedem…
Jeju…
O EXPERIENȚĂ VINDECĂTOARE DE TREI ZILE
CE-AI FĂCUT DE DATA ASTA? AM TREABĂ
NIMIC. CE ZICI DE INSULA JEJU? FACEM DRUMEȚII ȘI VORBIM
SUNT PE INSULA JEJU CHIAR ACUM
La naiba!
SCUZE, SCUMPO. UITASEM. EȘTI PE DRUM?
EȘTI PE DRUM?
De ce?
Nu le citești?
Sunt un dobitoc! Mare nătărău sunt!
Dansurile astea sunt grele, nu poți dansa cum vrei.
Ce vârstă au soții?
Cei care trebuie ajutați acum, 70 de ani.
Valsul e perfect pentru ei.
- Valsul? - Da.
E ușor de învățat pentru vârstnici. Un', doi, trei, un', doi, trei…
Măsura de trei timpi reușește cumva să-i înveselească pe oameni.
Vrei să-ți arăt?
Nu vreau.
Pardoseala e tare.
Am un bolovan în loc de creier, deci am capul greu.
Dar nu la fel de greu ca povara pe care o porți pe umeri.
Nu reușesc să mă lămuresc ce e fericirea.
Cică oamenii căsătoriți sunt mai fericiți.
Dar serviciul m-a convins și mai mult că nu e adevărat.
- Apropo… - Ce?
Când zic că nu vreau să mă mărit,
oamenii se reped să-mi spună că o să fiu nefericită,
că o să sfârșesc singură, fără nimeni alături.
Ce grosolănie!
Uneori însă, deși n-ar trebui, cuvintele lor mă afectează.
Dacă chiar o să fiu nefericită?
Chiar e nevoie să fii fericit?
Credeam că dansul mă poate face fericit.
Când colo, nu e adevărat.
Culegând varză, devenind căpetenia satului și cunoscându-te pe dumneata,
mi-am dat seama că sunt și alte lucruri care contează.
Să ai cui să te plângi când ai probleme la serviciu.
Să-ți țină cineva partea când îți bârfești șeful.
Să aibă cine să sune la salvare când ți-e rău.
Ce părere ai?
- Mare cuceritor ești! - Poftim?
Flirtezi cum respiri! Ai flirta și cu o bătrânică de pe stradă.
Nu vreau să mă placi.
Nu știu cum să fac.
Dacă știi dumneata, spune-mi!
- Vai, ce siropos! - Cum adică?
Dragostea…
înseamnă să fii copilăros.
Unde naiba te duci?
- Cât mai merge? - Ține-te după el!
Ce face?
- Uite! - Oprește!
De ce?
Doamne, de ce…?
Lasă-te jos!
S-a pus iar în mișcare. Ține-te după el!
- Bună ziua, doamnă Choi! - Bun-venit!
- Uite! - Ce?
- Ai ajuns foarte repede! - Nu mai aveam răbdare.
- Intră, te rog! - Bine.
Doamne…
Chiar are o aventură…
De ce nu mai iese?
Hai după el!
Ce faci acolo?
- Fir-ar să fie! - Nu putem intra. Ce facem acum?
- Aoleu! - Ce e?
- Și spatele dumitale, dr. Park? - E un fleac, nu pățesc nimic.
- Să nu te forțezi prea tare! - Unu…
- Îl vezi? - Nu.
- Spatele meu! - Ce-i asta?
- Hai înăuntru! - Vai…
- Aoleu! - Ești teafăr?
Vă simțiți bine?
Bine că n-a pățit mașina de cusut nimic! Mulțumesc din suflet!
Apropo…
Cine sunteți?
- Poftiți un ceai! - Mulțumesc!
Mulțumesc!
- Doamnă Choi, scuze de deranj! - Nu e cazul! Ai venit cu un scop.
Ba chiar ai bătut drumul degeaba de câteva ori.
- Vă las să vorbiți. - Mulțumim!
- Ziceai de o aventură. - De unde să știu?
Încă o dată! Sunteți de la firma de asigurări?
Da, suntem de la firma la care și-a făcut doamna Woo Seon-hee asigurare.
Și-a mai făcut o asigurare, afurisita?
Explicați-mi!
De ce mă caută firma de asigurări a nevesti-mii?
A pățit soția mea ceva?
- Nu e vorba de asta! - Nu?
- Deci nevastă-mea e teafără? - Da, desigur. Nu de asta am venit.
- Atunci de ce vreți să mor de inimă? - Scuze, domnule!
În fine… Pentru ce tip de asigurare ați venit la mine?
- Spune-i dumneata! - Nu, te rog!
- Ai dezvoltat produsul… - Îmi beau ceaiul. Eu?
Ziceți-mi odată!
- Asigurare de divorț. - Cum? N-am auzit. Vorbiți mai tare!
Asigurare de divorț.
Asigurare de divorț?
Femeie blestemată!
Și-a pierdut complet mințile?
Nu-mi vine să cred! Și-a făcut asigurare de divorț?
Nu se poate așa ceva!
Nu se poate…
Ți-am zis să nu creezi un asemenea produs, că n-o să fie viabil.
- De ce-ai creat o asigurare inutilă? - Nu dumneata m-ai convins?
De aceea vreți să divorțați?
Incredibil! Cum să vă gândiți la așa ceva?
Nu vreau să fiu o povară pentru soțul meu.
Chiar și așa…
L-ai văzut pe soțul meu, știi cum e.
- E încă plin de energie, nu ca mine. - Doamnă…
Acum e o persoană respectabilă,
dar s-a născut într-o familie săracă și și-a ajutat toată viața frații.
Și-a îngrijit și părinții bolnavi… A trecut prin multe greutăți.
Acum a scăpat de griji și poate să respire.
- Nu vreau să se chinuie din cauza mea. - Dar chiar și așa…
Duduie, dumneata ești încă tânără, deci probabil nu înțelegi ce spun.
Cuplurile căsătorite nu se despart doar pentru că a dispărut iubirea.
Vreau să-mi fac ordine în viață cât mai am mintea limpede.
Te rog, duduie!
Nu uita să-i dai soțului meu despăgubirea
pe care o s-o primesc după 90 de zile.
Nu, doamnă.
Nu avea logică să divorțați, dar sunt banii dv., folosiți-i!
- De ce să-i dați soțului? Nu e corect. - Fă-i hatârul unei femei bătrâne!
Doamnă, dacă divorțați,
dv. și soțul dv. nu veți mai fi o familie.
Va trebui să trăiți separat și veți deveni străini.
La spital nu veți mai fi unul reprezentantul legal al celuilalt.
În caz de accident,
celălalt nu va fi contactat.
Plecați de dragul familiei,
dar nu veți mai fi o familie.
Înțelegeți?
Seon-hee a mea suferă de demență.
- Înțeleg… - Sunt medic de medicină coreeană.
- Cum să nu-mi fi dat seama? - Normal…
Când a început să se rupă de realitate, își tot căuta mașina de cusut.
Ar fi trebuit s-o găsesc mai demult. Au trecut…
Au trecut 50 de ani…
de când i-am promis că i-o recuperez după ce ajung doctor.
A vândut mașina de la mama ei ca să-mi continui studiile.
E datoria mea față de Seon-hee.
Oare e prea târziu…
să-mi mai achit datoria?
- Nu, domnule! - Sigur că nu!
Încerc să-mi spăl păcatele față de ea.
Am pus totul pe hârtie.
VARIANTE DE MUTARE
LUCRURI DE FĂCUT PENTRU SEON-HEE
- Nu e prea târziu! - Chiar i-ați găsit mașina de cusut.
La bătrânețe, necazurile se țin lanț.
Nu știu dacă ne putem muta.
Mă gândisem la o soluție, dar nu mai am timp de nimic după program.
- Și copiii? - Trăiesc toți în SUA.
- Doamne… - Zău așa!
Casa mea e mai ceva ca un anticariat! E plină de vechituri de aruncat.
La vârsta noastră nu e ușor să te muți. Nici nu-mi vine să încerc.
Există firme specializate în mutări. Sunt profesioniști care știu ce fac.
Profesioniștii sunt competenți. De ce nu te porți ca atare?
I-am făcut mereu zile fripte…
Nu plângeți… Poftiți!
Mă iertați că întreb, dar mă puteți ajuta? Sunteți amândoi tineri.
Cum?
- La ce se referă? - Cu mutatul?
Da, bineînțeles!
- Nicio problemă, vă ajutăm noi. - Serios?
- Dânsul e cumva…? - Nu, e domnul An, specialist în mutări.
- Un profesionist desăvârșit! - Da.
Am absolvit Facultatea de Mutări. Am eu grijă să meargă totul strună!
Cum? Suferă de demență?
Da, primele semne au apărut cu ceva timp în urmă.
Tocmai de aceea voia să divorțeze, ca să nu fie o povară pentru soț.
Doamne…
Și-a făcut asigurare și a intentat divorț cât avea încă mintea limpede.
S-a tot răzgândit când era debusolată.
Iar soțul dânsei nu avea o aventură.
- Încerca să-i recupereze lucrurile. - Lucrurile doamnei Woo?
Își vânduse mașina de cusut ca să-i plătească soțului studiile.
O tot caută de când a debutat demența.
Incredibil! N-am auzit în viața mea o poveste mai sfâșietoare!
E mai tristă ca Darul magilor de O. Henry. Vai de mine…
Deci nu avea o relație extraconjugală.
Așa e.
Mai mult, n-a vrut niciodată să divorțeze.
A cedat și a depus cererea de divorț doar la insistențele soției.
Dacă am fi vorbit cu dânsul de la început, ne-am fi lămurit.
Cum? O clipă…
Derbedeul ăla de Nam Chang-hee! Îi arăt eu lui!
Dă-mi drumul!
- Ține-l! - Lasă-mă!
- Ține-l! - Ușurel!
- Dă-mi drumul! - Nu vă ieșiți din fire!
În fine…
- Deci ne-am îndeplinit misiunea? - De fapt…
Nu încă.
- Nu? - Nu.
Cum așa? Nu mai divorțează.
Acum avem o misiune adevărată de dus la bun sfârșit.
O misiune?
Acum ajutăm oamenii să se mute?
- Facem asta ca să avem un produs bun. - Poftim?
Bine, la treabă!
Camera asta… Aoleu, cât praf!
- Ce facem cu mașina de spălat? - La gunoi cu ea!
Vă mulțumesc din suflet!
Pentru puțin! Mergeți la pacienți. Diseară o să fiți deja mutați.
Mulțumesc!
Doamnă Woo, azi trebuie doar să mergeți la ora de muzică și să cântați cu foc!
Mulțumesc, duduie!
Haideți, repede!
Adio!
Vrei să intre tot praful?
- Sunt de aruncat? - Da, toate.
- Îmi faceți acupunctură? Mă dor șalele. - Treci iar pe la mine și te rezolv.
- Da? Pot? - La revedere!
Am zis că ne trebuie ajutoare și l-am sunat pe Woong-sik.
Woong-sik la datorie!
Pune ăla jos și ajută-ne!
- Ce faci acolo, tataie? Toți suntem… - Nu-i mai zice așa, nesimțitule!
- Îmi cer scuze! - Mă dor șalele.
Cum ridic eu drăcovenia asta?
- Hai s-o ridicăm împreună! - Mulțumesc!
- Atenție în spate! - Da.
Hai să te ajut!
- Mă descurc. Du-te și mătură! - Hai, amândoi odată!
- Poftim! - O scoatem la capăt!
De ce atârnă așa de greu?
Coborâți-le, vă rog!
- Sunt perne ca la hotel. - Par noi.
Da, par de foarte bună calitate.
- Nu se potrivesc cu restul casei. - Sunt numai vechituri aici.
În casele astea vechi sunt mereu lucruri de mult uitate.
Așa e și la mama acasă.
Dar mama spune că eu sunt vechitura din casă
și că o să răsufle ușurată dacă mă mărit și plec.
E ridicolă!
Han-deul, oare să aruncăm și asta?
Ce e?
Ce-s astea?
Le-am găsit în camera doamnei Woo. Vă rog să vă uitați la ele!
CUM SE FIERBE OREZUL OREZ PRĂJIT CU KIMCHI
SALATĂ DE MUGURI DE SOIA FASOLE ÎNĂBUȘITĂ
COADĂ DE VITĂ
Ce-s toate astea?
ANIVERSAREA CĂSĂTORIEI BANI DE LA FIUL CEL MIC
BANI DE LA SOȚ 40 DE ANI DE CĂSNICIE
BANI DE LA FIUL CEL MARE BANI DE LA FIUL CEL MIC
BANI TRIMIȘI DE BĂIAT ȘI NORĂ DIN SUA
BANI DE LA SOȚ CÂND AM FĂCUT 60 DE ANI FOLOSIȚI-I PENTRU AZIL
De ce nu i-a cheltuit?
De ce e așa necugetată?
- Unde suntem? - Unde crezi?
Aici e casa noastră.
Casa noastră?
Stai așa! Locuim la parter.
- La parter? - Da!
Îți era greu să urci scările, nu? Acum poți să te miști ușor.
- E ușor și de folosit scaunul cu rotile. - Așa și trebuie, că eu o să-l împing!
Da, normal!
Hai să mergem înăuntru!
Aici e. Hai să intrăm!
WOO SEON-HEE PARK YOUNG-KYU
Îți place?
O să fie ușor de făcut curat.
- Unde e bucătăria? - Chiar aici.
Uite-o!
E foarte modernă!
Și dă direct în camera de zi. Simt că-mi crește inima!
Dar nu știu să folosesc lucrurile astea…
Lasă neroziile! Trebuie doar să înveți.
Vino încoace!
Hai încoace!
- Nu-mi vine să cred! - Ai tot căutat-o, nu?
Ba bine că nu! Îmi făceam griji că am pierdut-o.
Vreau să trag ceva la ea.
RODUL PERSEVERENȚEI E DULCE
Tu vezi-ți de învățat!
Nu-ți face griji.
- E greu, nu? - Nici să înveți nu e ușor.
Parcă prind și eu putere când te văd cum înveți.
Mă simt deja soție de medic de medicină tradițională coreeană.
Scumpo…
Mama sigur o să înțeleagă.
Vezi doar să-ți achiți datoria când o să ajungi renumit.
Cu dobândă!
Îți promit că o să ți-o recuperez curând.
Și că n-o să duci lipsă de nimic.
Promiți?
Ai grijă la degete!
Fii serios! Pot să fac asta și cu ochii închiși.
Vezi? Am terminat într-o clipită.
- Dă să văd! - E șorț, nu-ți trebuie.
Vai de mine! Bărbații nu se cuvine să poarte șorț!
Se spune că omul care se schimbă moare. Dar tu mai ai mulți ani de viață înainte.
Nu mă interesează altceva, așa că vezi să nu pleci!
Rămâi aici, cu mine.
Doi străini care își unesc destinele și trec împreună prin bune și rele…
Asta e familia.
Bine, așa facem.
Dacă unul cade pe jos, celălalt sună la salvare, da?
Să nu mă ignori!
Vezi să nu mă lași singură!
- Așteaptă o clipă! - Ce vrei să faci?
Doamne…
OREZ PRĂJIT CU KIMCHI
WOO SEON-HEE PARK YOUNG-KYU
APROBAT
CERERE
- S-au întâmplat atâtea! Urmăriri, mutări… - E nimic față de tigrul de data trecută.
- Eu și doamna Kang chiar l-am văzut. - Te cred.
Bine, haideți să sărbătorim la un grătar ca la carte!
- Și Woong-sik! - Serios?
- Eu vreau mușchi de vită! - Carne de vită!
Vită să fie, ce contează?
În sfârșit!
- Chiar am văzut un tigru! - Te cred.
GRĂTAR COREEAN BINE AȚI VENIT
- Arată nemaipomenit! - Mor de foame!
În sfârșit, am rezolvat și cazul ăsta.
- Să ne meargă toate din plin, plin, plin! - Plin, plin, plin!
Să avem parte de comunicare bună, de noroc și de rezultate pozitive!
La treabă! Pentru țară, pentru familie…
- Și pentru noi înșine! - Pentru noi înșine!
Pentru blugii pe care-i purtăm! Trăiască tinerețea!
Am reușit! Noroc!
- Noroc! - Noroc!
- Până la fund!
Noh Ki-jun, ai dat iar lovitura. Ești cel mai tare!
- Dați-mi voie să vă torn! - Nu e suficient de mare.
- Adu-mi o găleată! - Luați-o mai încet.
- Apropo, unde e doamna Jeon? - Ar trebui să fie pe drum.
- Trebuia să rezolve ceva înainte. - Înțeleg.
- N-am fi reușit fără dv. - Poftim!
E făcută la perfecție!
E gata, mănâncă!
Ce bunătate! Mâncați!
Hai odată!
- Tu mănânci doar mușchi. - Nu, și coaste.
Să mai luăm o porție de coaste și una de fleică?
Comandă ce vrei.
- Doar o porție? Comandă mai mult! - Mănâncă fără grabă.
Dă încoace!
Nu suporți să mă vezi mâncând carne la grătar…
Nu contează. Mănâncă!
Ar trebui să frigem carnea cu rândul. Lasă-mă pe mine!
Trebuia să fac asta din prima.
- Se pricepe! - Așa e.
Mulțumesc!
Auziți? După ce terminăm de mâncat, haideți la un club de karaoke!
S-a făcut!
Vreau să cânt din toți bojocii. Ce să aleg?
- „Shintobuli”! - Da, exact.
- Data trecută am obținut scorul maxim! - Să mergem chiar acum!
- Nu vreți la bowling? - Văd că n-aveți altă treabă.
- Vai! - Doamnă Jeon!
Bună seara! Luați loc aici. Mai aduceți o farfurie!
- Vă rog să luați loc aici! - Masa ia sfârșit acum.
- Vă rog să mergeți acasă. - Cum?
Dacă e din cauză că am comandat prea multă carne, plătim nemțește.
- Hai, 20.000 de woni fiecare! - Nu e vorba de asta.
Începând de astăzi, grupul operativ se desființează.
MULȚUMIRI LUI PARK YOUNG-KYU ȘI CHA MI-KYEONG
Sunt de la audit. S-au scurs date de pe computerul doamnei Kang.
Cum să dezvăluie Han-deul date? N-are niciun sens!
Vă veți întoarce în echipele din care faceți parte.
Stăm cu mâinile în sân? Sunt în joc grupul operativ și soarta asigurării.
Fir-ar să fie!
Oare membrii echipei știu ce făcea Jeon Na-rae pe ascuns?
Sper ca această decizie să nu ducă la o înrăutățire.
Subtitrarea: Diana Lupu