A FILMBEN LÁTHATÓ SZEMÉLYEK, SZERVEZETEK ÉS HELYEK KITALÁLTAK,
A GYERMEKSZEREPLŐK KAPCSÁN MINDEN ELŐÍRÁS BETARTÁSRA KERÜLT.
10. RÉSZ
Ki az?
A Plus General Biztosítótól jöttünk.
-Jó napot! -Jó napot!
-Kérem, jöjjenek be! -Köszönjük.
Köszönöm.
Ha ráérnek, segítenének nekem?
-Igen. -Hogyne.
Videót veszek fel, de mindennek benne kéne lennie.
Csak egy perc az egész.
Nem gond, ugye?
Persze, nem gond.
Állítsák be a fókuszt, hogy a hűtő tartalma is látszódjon!
-Oké. -Azt elveszem.
Szóljon, ha mehet!
-Mehet! -Oké.
Sziasztok, napsugarak!
Ma kitakarítom a hűtőt!
A fenébe! Álljunk le!
Behallatszott a taps.
Sajnálom. Olyan jó volt, hogy fel sem tűnt…
-Ülj le! -Oké.
Kezdjük elölről!
Igazságosan kell eljárnunk, és mindkét felet meg kell hallgatnunk.
Értem.
Kezdjük a tényállással!
Igaz, hogy a megismerkedésük után négy hónappal megesküdtek?
Igen.
Amikor először meglátta, őt tartotta a nagy őnek?
Bejöttünk egymásnak.
Szerelem első látásra, és a többi.
Mindkettőnk szülei bátorítottak minket a gyors esküvőre.
Talán udvariatlan a kérdés,
de nem kellett volna jobban megismerniük egymást?
Úgy gondoltuk, az is meglesz, ha összeköltözünk.
De főleg mindenki azt mondogatta, milyen tökéletes pár vagyunk,
és sokszor irigyeltek minket.
Akkor mi okozott gondot kettejük között?
Gondot?
Gond…
„Egy kirakatházasság?”
Kívülről talán boldognak tűnhettünk,
de sosem értettünk egyet.
Így ni.
Tökéletes.
Nem túlzás ez?
A roskadozó asztal jobban mutat a fotón.
És helyettem is enned kell.
Miért?
Mert diétázom, rémlik?
Menj arrébb! Benne vagy.
Menj távolabb! Állj ki a képből!
Ez jól sikerült.
Egek! Már ennyi az idő?
Gyere ide!
Ez egy kicsit…
Nem mondtam, hogy vegyél új borotvát?
Jobb szeretem a mostanit. Maradok annál.
Olyan csökönyös vagy.
A ruhád…
Jó így.
Ha már a borotvádnál tartunk…
Jaj! Máris itt vannak?
Jól nézek ki?
Nyitom!
Olyan, mintha profi szakács készítette volna!
Kim úr, ezért még fizetnék is!
Nagyon kedves, uram. Vegyen még!
Biztos gyakran esznek ilyet.
Pár napja is angolnát evett, nem?
Honnan tudta?
Yeo-reum kisasszony rajongója vagyok. Láttam az interneten.
Micsoda megtiszteltetés, asszonyom!
Ön az ideális feleség.
Kim úr, ön igazán szerencsés férfi.
Igen, uram.
Én vagyok a szerencsés, hogy ilyen férjem van.
Nagyon keményen dolgozik a Pénzügyi Felügyeletnél,
úgyhogy ez a legkevesebb.
Kérem, uram! Ne hajtsa annyira!
A számból vette ki a szót.
Tudja, hogy megdöbbentem, amikor összeesett?
Összeesett?
Te jó ég! Hát nem tudta?
Azért nem szóltál róla, hogy ne aggódjak, igaz?
Hát persze.
Összeestem a kimerültségtől, de ne aggódj!
Mindig én állok nála az első helyen.
Önök olyan szép pár!
Lassan jöhetne a baba.
Jól mondja. A házasságot a gyerek teszi teljessé.
Mindketten nagyon elfoglaltak vagyunk.
Igen. Egyelőre kettesben is boldogok vagyunk.
Ó, jaj!
Olyan ügyetlen vagyok.
Mossa csak ki a fürdőszobában!
-A fürdő… -Erre, ugye?
Láttam a videókban.
Biztos látta a lakásbemutató videómat. Parancsoljon!
Istenkém! Ez a szófa, amit Franciaországból rendelt?
-Ugye, milyen szép dizájn? -Igen, szép.
De csak szép.
Csak az számít, hogy szép legyen. Lefotózzam?
A természetes fény ideális.
-Uram, üljön mellé! -Én is?
Itt remek lesz. Hadd készítsek önről egyet!
-Siessen! Jöjjön ide! -Oké.
Teszek róla, hogy jól sikerüljön.
Lássuk! Egy, kettő…
Egek, milyen jól néznek ki!
Póz!
Minden jót, uram! Majd jelentkezem.
NAPSUGÁR HAN ÍME AZ IDEÁLIS FELESÉG
TÖKÉLETESEN FEST
IRIGYELLEK. MI A TITKOD?
Várj csak! Ez most érkezett.
Bárcsak inkább reggel jött volna!
Mostantól ezt használd!
Mondtam, hogy az enyém jobban kézre áll.
Ez jobb és drágább.
Muszáj ezt is kiposztolnod?
Tessék?
Miért vagy velem?
Azért vagy velem, hogy megmutathasd másoknak,
kivel vagy, mit vásárolsz,
mit csinálsz, és mit eszel?
Röhejes ilyesmivel vádolni valakit egy borotva miatt.
Miért tudják idegenek, hogy hol a fürdőszobánk?
Ennyi erővel azt is kiposztolhatnád, hogy hány kanalunk és evőpálcikánk van.
A kedvedért egész délelőtt itt robotoltam, és ez a köszönet?
Az én kedvemért? Értem tetted?
Ki másért?
Magadért!
Magadért tetted!
Han Yeo-reumért, akit irigyelnek a követői.
Azért kellett ideköltöznünk, nem?
Na és akkor?
Láttad, milyen féltékeny volt az igazgató neje?
Annyira másokra koncentrálsz, hogy engem észre sem veszel.
Mert mi van veled?
Tényleg azért nem mondtad el, hogy ne aggódjak?
Vagy csak hozzám sem akartál szólni?
Felfogod, milyen fennhéjázón hangzik, amit mondasz?
Szóval állj le!
Nem tudom, hogy azért vagyunk-e együtt,
mert házasok vagyunk,
vagy csak a látszat kedvéért.
Megakadt a lemez.
Nem kezdhetnénk valamit a kanapéval?
Ki nem állhatom, olyan kényelmetlen.
Pont olyan vagyok, mint a kanapé.
Nem kapok levegőt.
Megfojtasz.
Befejezted?
Igen.
Szóval…
Váljunk el!
Olyan felelőtlen vagy!
Higgy, amit akarsz!
Én ezt nem bírom tovább.
Kérdezhetek valamit?
Miért csináltak válási biztosítást?
Mert egy katasztrófára fel kell készülni.
Katasztrófa?
És ha csak egy kisebb incidens?
Elmúlik, és minden rendben.
Ezért aztán
én nem válok el.
Úgy döntöttem, elválok.
Biztos mindenki értetlenül áll majd előtte.
És a nejem mindent megpróbált.
Biztos kivan,
amiért nem úgy alakulnak a dolgok, ahogyan ő szeretné,
de számunkra már nincs remény.
Rosszabb lenne erőltetni, hogy együtt maradjunk.
Értem.
El kell kezdenem élni.
Nem valaki másért, hanem magamért.
Azokat sosem kritizálják, akik fájdalomban, szenvedésben élnek.
De azokat igen, akik elválnak,
pedig azért tesszük, mert nekünk is fáj.
Ezért adják fel olyan sokan, hogy olyan életük legyen,
ami tükrözi, kik is ők.
Ha visszafojtja, csak jobban fáj.
Kim Seon-man úrnak és Han Yeo-reum asszonynak el kell válnia.
Hogy érti, hogy nem akadályozhatjuk meg a válást?
Tiszteletben kell tartanunk Kim úr döntését.
És mi lesz Han asszony döntésével?
Csökkentenünk kell az elutasított ügyek számát.
Úgy van. Már majdnem megvagyunk.
De gondoljatok bele!
Mi van, ha miattunk együtt maradnak a bevezetésig,
és a dolgok rosszabbra fordulnak?
Emlékszünk még, hogy miért hoztuk létre a válási biztosítást?
Kang!
Joh, már mondani akartam…
Elég legyen!
Erre most nincs időnk.
Mennyi rá az esély, hogy a válási biztosítást
bevezetjük, és sikeres lesz?
Egy az 500 ezerhez.
Annyi, mint egy albínó mosómedve születésének.
Világos.
A legtöbben erre mondják, hogy képtelenség.
Ebből is látszik, milyen fantasztikus ez a csapat.
A nehézségek dacára idáig jutottunk.
Beismerem, hogy nem volt könnyű.
Láttam, mit követelt mindannyiuktól, hogy idáig jussunk.
Ha nem folytatnak mással viszonyt,
bárki vásárolhat válási biztosítást…
-Mi? -Megőrült?
Tessék.
Nehéz?
-Gyerünk! -Óvatosan!
A fenébe is!
Sajnálom, Na úr.
Nincs miért bocsánatot kérnie.
Megértem önöket.
Én még jobban sajnálom, és még hálásabb vagyok.
Szerintem a biztosítás alkotóinak örülniük kellene,
hogy ilyen sokan jól járnak ezzel a kötvénnyel,
és boldogok, elégedettek lehetnek.
Jeon kisasszonyt felfüggesztették,
úgyhogy ötünknek kell most helytállni és mindent beleadni.
De legalábbis nem szabadna egymás ellen fordulnunk és veszekednünk.
-Igen, uram. -Igen, uram.
Sajnálom, uram.
Oké.
Mi lenne, ha adnánk némi időt ennek a párnak, hogy döntsenek.
Párterápiára gondol, igaz?
Igen. Sok mindent ajánlhatunk nekik.
Talán segíthetne.
Egyetértek, uram.
Én is.
Gondoljon csak Gu Mi-raere és Woo Seon-heere!
Ha ők másképp döntenek,
nem számított volna, mi mivel próbálkozunk.
Így igaz.
Igaz.
Igazad van.
Elmegyek Kim úrhoz,
és megpróbálom meggyőzni.
-Sok szerencsét! -Viszlát később!
Én felkeresem Han asszonyt.
Oké, jól hangzik.
Sok szerencsét!
-Viszlát a megbeszélésen! -Igen, uram.
Kim úr!
-Menjenek csak! -Igen, uram.
-Jó éjt, uram! -Jó éjt!
Elnézést. Végül mégis visszajöttem.
Túlórázott?
Az irodájukban már elmondtam, amit akartam.
Kérem, ne jöjjön nekem azzal, hogy: „Ne a pénzért váljon el!”
Egy pillanat!
Történetesen én már háromszor elváltam.
Mi lenne, ha elbeszélgetne egy többszörösen elvált személlyel?
Hogy csinálta, hogy háromszor is elvált?
Nem voltunk egy hullámhosszon.
A dolgok nem mindig alakulnak úgy, ahogy reméljük.
A nejemmel mi is így vagyunk.
A nézetkülönbségekkel a házasságunk árnyéka önmagának.
Ma találkoztam Han asszonnyal.
Ő nem akar válni, igaz?
Igen.
A neje pontosan tudja, hogy önök sokban különböznek.
Jó, hogy ezt ő is tudja.
A válás a megoldás…
mert már nem vagyok boldog.
Én…
nem vagyok boldog.
Mondom, nem vagyok boldog.
Nem volt könnyű…
teherbe esni.
Biztos nagyon nehéz volt önnek.
Elnézni mások kisbabáit.
Elviselhetetlen volt.
Azt hiszem, a férjem tudta ezt,
mert szabadságot vett ki, és azt mondta, utazzunk el.
Azon az úton sokat nevettem…
hála a férjemnek.
Akkor kezdte a karrierjét a közösségi médiában?
Nagyjából igen.
Eleinte csak egyetlen fotó volt a profilomon.
A történtek után a férjem előállt egy javaslattal.
Azt mondta, hogy a babafotók helyett
inkább magunkról posztoljunk rendszeresen vidám képeket.
Amikor azt mondták, hogy irigyelnek minket,
hogy milyen boldognak látszunk…
az segített, hogy jobban legyek.
Különös…
Jóleső érzés lehetett.
Igen.
Még élveztem is,
pedig az életemet annál kevésbé.
Találkozott a férjemmel, ugye?
Igen.
Nem is tudom, hogy mondjam,
de nagyon eltökéltnek tűnt.
Én sok mindent elnéztem neki.
Annyira rossz szemmel nézte, amit csinálok, hogy szóba sem állt velem.
Már hónapok óta külön alszunk.
Tudom, miről van szó.
Tessék.
Minden a válási biztosítás miatt van.
Önök szerint a válás egy katasztrófa.
Igazuk van. Tényleg az.
Ha ez a válási biztosítás nem bátorította volna válásra…
Tudom, hogy ez a katasztrófa…
nem következett volna be.
Ha tényleg a válási biztosítás az oka,
miért nem néz most magába,
és ad némi időt a férjének?
Párterápia?
Igen, a biztosítónk állja.
Talán nem változtat a döntésén,
de segíthet megérteniük egymást.
Ha úgyis elválunk, minek ennyi energiát belefektetni?
Hogy szépen váljanak el!
Szépen váljunk el?
Nem lesz könnyű,
de úgy is felfoghatja, mint mediációs periódust.
ANYA
TÉNYLEG NEM JÖSSZ?
MUSZÁJ SZÉGYENT HOZNOD A SZÜLEIDRE?
Erre a lépésre nem számítottam.
Akkor azt hiszem, én…
Su-in mostanában sokat dolgozik?
Megint fogyott.
A húslevest csak úgy falta!
Csomagolok egy kis maradékot, hogy tudjon mit enni.
Anya!
-Elválok. -Törődj bele!
Ha egyszer házas vagy, sok mindenbe bele kell törődnöd.
Szerinted nekem mindig rózsás életem volt?
Ha elválsz,
apáddal nem mutatkozhatunk többet társaságban.
Várjunk csak!
Ne, uram!
Csak kíméletesen!
-Oké, akkor tegye csak ide, uram! -Azt nem láttam.
AH-YOUNG
Szia! Mi újság?
Jól sikerült a beszélgetés?
Úgy tűnt, átgondolja. Meglátjuk.
Igen, gondolom.
Na mindegy. Vajon Kang kisasszony mire jutott?
Kang?
Miután ön elment, ő Han asszonyhoz sietett.
Akárhogy is… szép munka!
-Holnap beszéljünk! -Igen, uram.
KANG HAN-DEUL
Az előfizető vonala foglalt. Hagyjon üzenetet!
Igen.
Jól ment?
Már majdnem otthon vagyok.
Oké, holnap találkozunk.
Nyitom!
Borom már van.
Akkor tedd el későbbre!
Hé! Vettél egy új széket!
Nekem?
Az enyém?
Hiányérzetem volt.
Köszönöm.
Különben is az enyém.
Akkor is úgy érzem, nekem vetted.
Paradicsomos tésztát főzöl?
Igen. Gondoltam, passzol a Sangiovese borhoz.
Mint a makgeolli a pajeonhoz.
Vagy a soju a csirkezúzához.
Tényleg egy hullámhosszon vagyunk.
Kóstold meg!
Ez igen!
Finom lett.
Néha meg fogom kívánni.
Majd szólj!
Amúgy miért hívtál át?
Hát…
Beszéljünk holnap! Oké.
Éhes vagyok, de nem kívánok semmit.
Mi ez?
„Szállodai dőzsi.”
SZABAD FELESÉG, ÖRÖK BARÁTSÁG, PIA
Miért nem veszi fel? Ott még korán van?
-Szia, kisfiam! -Mi az, apa?
Egy apa nem hívhatja fel a fiát csak úgy?
Életedben most hívsz először.
Tényleg?
Anya hogy van?
Bement a kórházba, mert megfázott.
Anyád jól van.
Már sokkal jobban.
Elutazott a barátaival.
Tényleg? Az jó.
A diplomaosztód márciusban lesz?
Május közepén. Úgy volt, hogy anya jön.
-Értem. -Nem tudtad?
De igen. Rémlik, hogy szóba került.
Csak annyi dolgom van mostanság, hogy kiment a fejemből.
De mégis csak a fiam diplomázik. Ott a helyem.
Fáradtan még jobban megviselne a jet lag.
Nem baj, ha csak anya jön.
Értem.
Hív a nénikém.
-Mennem kell. -Szólj, ha bármire szükséged van!
És vigyázz, kiben bízol meg! Értesz…
Halló?
A kis senkiházi letette.
2010. DÍJ A KIEMELKEDŐ TELJESÍTMÉNYÉRT NA DAE-BOK
A válási biztosítás.
Mind keményen dolgoztunk rajta.
Együtt kellene befejezni a hivatalos piacra dobásig.
Ma besétált egy kötvénytulajdonos, hogy válni akar.
A nyamvadt válási biztosítás!
Mindig van vele valami.
Mert komoly értéket képvisel.
Nézd, An Jeon-man!
-Engem felfüggesztettek. -Tudom.
De te voltál az, aki felismerte, milyen értékes lehet…
Te voltál az, Na-rae.
Tudom, hogy nem lesz könnyű.
De legalább teszek egy próbát…
mielőtt még jobban megbánnám.
Örömmel hallom.
Egyébként…
úgy tűnik, téged nem zaklatott fel, An.
Micsoda?
Az, amit tettem.
Minden hibámat láthattad.
És a bátor oldaladat is.
Úgyhogy nincs min aggodalmaskodni.
Finom?
Igen, jól sikerült.
Jó.
Hogy szépen érjen véget?
Igen.
Egy kapcsolatnak sokféle vége lehet.
Állítólag kellemes szakítás nem létezik.
De nekem úgy jó, ha szépen válunk el.
Hogy ment Han asszonnyal?
Hasonlóan.
Javasoltam, hogy adjon türelmi időt a férjének, és járjanak párterápiára,
mivel a hölgy szeretne vele kibékülni.
Hűha! Ugyanabban a helyzetben vannak, de a céljaik mások.
Lehetséges,
hogy mi is ugyanabban a helyzetben voltunk más célokkal.
Azt hiszem, korábban lefoglaltak a saját érzelmeim.
Ne haragudj!
Megértem. Csak az ügyfeled érdekeit nézted.
Én meg csak mondtam a magamét. Sajnálom.
De ne feledjük, hogy a végső célunk a boldogság!
Hogy is felejthetném el?
Kim úr és Han asszony is csak boldogságra vágyik.
Segítsünk nekik rátalálni!
Jól hangzik.
Ha tényleg a válási biztosítás az oka,
miért nem néz most magába,
és ad némi időt a férjének?
Ha úgyis elválunk, minek ennyi energiát belefektetni?
Hogy szépen érjen véget!
Kellemes szakítás nem létezik.
De nekem úgy jó, ha szépen válunk el.
Hogy szépen érjen véget!
Szépen.
Még otthon vagy, igaz?
Bocs, már az irodában vagyok.
-Máris? -Elfelejtettem szólni.
Sürgős?
Nem, dehogy! Majd az irodában beszélünk.
Oké.
Be…
beszélhetnénk egy kicsit?
Rám fogod?
Köszönöm.
Egészségedre!
Miért jöttél olyan korán?
Csak úgy. Nem tudtam aludni.
A párterápia miatt?
Azért, és még másért is. Átnéztem a szerződési feltételeket is.
Sok mindent át kellett gondolni ebben az ügyben.
De ne aggódj!
És veled mi van, Kang?
Tegnap azt mondtad,
hogy a saját érdekemben jobb, ha szépen ér véget.
-Igen. -Úgyhogy teszek egy próbát.
Hogy érted?
Lesz egy családi vacsora.
Először nem akartam elmenni.
Haragudtam a szüleimre, amiért szégyellnek.
És bántam, hogy hagytam idáig fajulni a dolgot.
Próbáltam kibújni alóla.
De az a helyzet,
úgy gondoltam, megbánnám,
ha nem tennék itt pontot a végére.
Az ember könnyen megbán dolgokat.
Ezért van annyi minden, amit bánok.
És csak körbe-körbemész.
Ismerős.
Én is még mindig itt tartok.
Tessék?
Nem érdekes.
A tiéd hogy ér véget szépen?
Keresek valamit.
Szívességet akartam kérni tőled, de már az irodában voltál.
Csak nyugodtan! Miről van szó?
Csak egy apróság.
-Apróság. -Igen, úgy…
Egy pillanat!
Ki vagy?
Noh úr és Kang kisasszony hova ment?
Talán a találkozóikat beszélik meg Kim úrral és a feleségével.
Úgy van. Hisz nem veszekednek, igaz?
Akkor hívják őket! Tartunk egy megbeszélést.
Igen, uram.
Jönnek már.
Maguk meg hol a pokolban voltak?
Csak megbeszéltünk valamit.
Tíz perc múlva értekezlet Kim úrról és a nejéről.
Nem, uram! Kezdjük máris!
Hogyan?
Mutatom.
KIM SEON-MAN KÉRJÜK A PÁRTERÁPIÁT
-Komolyan? -Miért? Mi az?
Kim Seon-man úr és Han Yeo-reum asszony beleegyezett a párterápiába.
-Király! -Tényleg?
Te jó ég!
-Megcsináltuk! -Aztapaszta!
Üdvözlöm! Köszönjük, hogy eljöttek!
Akkor, mehetünk?
Leírnák, hogy mit várnak egymástól?
MIT SZERETNÉK A FELESÉGEMTŐL
BEÜLNI EGYÜTT EGY MEGHITT KÁVÉZÓBA
EGYÜTT TÖLTENI EGY NAPOT TELEFON NÉLKÜL
KIM SEON-MAN, HAN YEO-REUM
Oké.
Melyikőjükkel kezdjük?
Kezdjük Kim úrral! Az az egy mondat mindent elmond.
-Rendben. -Jól hangzik.
Oké.
EGYÜTT TÖLTENI EGY NAPOT TELEFON NÉLKÜL
Jó étvágyat!
Eddig jó, nem?
-Jó ideje nem ültünk be sehova. -Igen.
Igaz is… Nincs nálam a telefonom.
Elfelejtettem, sajnálom.
Éljük meg ezt a napot!
Oké.
Úgy tűnik, jól érzik magukat.
Drágám, mondd, hogy á!
Én is tudok enni.
De miért? Etetni akartalak.
Igaz. Nem szereted a garnélát. Kiveszem neked.
-Yeo-reum! -Igen?
Mondd, hogy á!
A közös étkezések fontosak.
Igen. A mondás is úgy szól, hogy egy férfi szívéhez a gyomrán át vezet az út.
A lazacot te is szereted.
Nagyra, á!
Mi a baj? Jól vagy?
-Ki kell mennem a mosdóba. -Tessék?
Szívem!
-Várj, Kang! -Miért?
Ma hadd oldják meg ők!
FÉRFI
Jól vagy?
Nem lett volna szabad garnélát adnom.
Semmi baj.
PLUS GENERAL VÁLÁSI BIZTOSÍTÁS ÜZLETI GYAKORLATOK
Itt Jeon Na-rae.
Találkozót kérek az elnök úrtól.
Vegyük fel a pozíciót!
Álljanak közelebb egymáshoz!
Egy kicsit közelebb!
Jó. A lábuk, a térdük legyen egészen közel!
Húzzák ki magukat, álljanak egyenesen!
Kezeket össze!
Csak ezt a kezet!
Csodás! Most pedig…
Kim úr, a jobb kezét tegye a neje lapockájához!
Han asszony, helyezze a kezét a férje vállára!
Ki gondolta volna, hogy ilyen nehéz együtt enni és táncolni?
Ugye? Semmi sem olyan könnyű.
Oké. Most pedig számolok.
Egy, két, há’.
-Egy, két, há’. -Te jó ég!
-Jól van? -A hátam!
-Biztos? -Jól vagyok. Jaj, a hátam!
Istenem, Han asszony!
Drágám!
Emlékszel, mekkorát estünk, amikor korcsolyáztunk az esküvő után?
Mit csinálsz? Kelj fel!
-Sajnálom. -Semmi baj, uram.
Akkoriban olyan…
Mindenki minket néz. Kelj fel!
-Jól van. -Oké.
-Sajnálom. -Semmi baj.
Miért kell bolhából elefántot csinálni?
Mi?
Talán nincs igazam? Elvégre nem szándékosan estem el.
Még csak meg sem kérdezted, hogy megütöttem-e magam.
Most meg mi a baj? Nem azt mondtad, hogy próbáljuk meg?
De nem megy.
Ezért voltál olyan korábban?
Mi az? Talán a látványom
elveszi az étvágyadat? Hánysz tőlem?
Ez nem igaz.
Dehogynem!
Han Yeo-reum!
Ha ezt így folytatod…
akkor tényleg úgy érzem, haldoklom.
Vettél volna élet- és temetési biztosítást!
Hogy mondhatsz ilyet?
Akkor mit akarsz tőlem?
Ezért vettem a válási biztosítást!
Mert neked nem számítanak az én érzéseim!
És mi van veled?
Nem látod, hogy belül haldoklom?
Felejtsd el! Legyen vége!
-Komolyan mondod? -Igen.
Jól van. Akkor legyen vége!
De…
Kim úr!
Az esküvőnk után korcsolyázni mentünk.
Kézen fogva estünk el. Pont úgy, mint ma.
És ha egymásra néztünk, mindig elnevettük magunkat.
A végén már könnyeztünk a nevetéstől.
Azt hiszem, hiába kapaszkodtam a férjembe,
mert ő már továbblépett.
Ez biztos nincs így, Han asszony.
Akármennyire is próbálkozom, minden rosszul sül el.
Nézze, mi történt az étteremben!
Próbálkozni kell.
Mindenki azt hiszi,
hogy boldogok vagyunk együtt.
Most mihez kezdjek?
Kit érdekel, mit gondolnak mások? Most az ön boldogságáról van szó.
Sok olyan pár van,
akik boldog házasok, pedig nem is szerelmesek.
Velünk mi a baj?
Ha nem szeretnék egymást,
nem várnának egymástól semmit.
Azt mondtam, teszek egy próbát.
Lehet, hogy nem igyekeztem eléggé?
Igyekezz jobban!
Néha az igyekezet nem elég.
Mindent megpróbáltál?
De igen, uram.
Ön mindent megtett.
Ah-young!
Ide!
Ne integess már!
Csak örülök, hogy látlak.
Mi az? A táncterápiáról van szó?
Nem.
-Egy ajándék. -Ajándék?
Ezúttal spenót?
Egy szologámiakészlet. Miért vetted?
Csak egy ajándék.
Eszembe jutottál, és megvettem.
Már van ilyened?
Nincs.
Akkor rajta, nyisd csak ki!
Vidd vissza!
Az a baj, hogy nem kérdeztelek meg?
Nem.
Csak ezt nem mástól kellene kapnom.
Főleg nem tőled.
Még nem nyitották ki, úgyhogy visszaviheted.
-Mit csinálsz? -Nem vihetem vissza.
Miért baj az, ha én adom?
Én is gratulálok és támogatok másokat, ha megházasodnak, vagy elválnak.
Ezt is azért vettem.
ÚGY DÖNTÖTTEM, HŰ LESZEK MAGAMHOZ
Húzd fel jobban!
Igen, ott.
-Ezt direkt csináltad. -Nem, dehogy!
Nem azért vettem válási biztosítást, mert válni terveztem.
Tudom.
Az emberek a biztosítástól azt remélik, hogy nem lesz rá szükség.
Erre itt vagyunk.
Hogy jutottunk idáig?
Talán nem lett volna szabad annyit posztolnom.
Az én ürügyem mindig az volt, hogy sok a dolgom.
Végül erre ment rá a kapcsolatunk.
Talán azért volt,
mert az esküvőnkkor nem is ismertük egymást igazán.
Emlékszel?
Milyen hűvös nap volt!
Kézen fogva sétáltunk, amikor megkértem a kezed. Kábé ott.
Persze hogy emlékszem.
Ó, és a gyűrű…
Nem rozsdásodott, szép maradt.
Állítólag a boldog emlékek nem maradnak meg,
de örülök, hogy erre emlékszel.
Voltál egyáltalán boldog?
Igen.
Mert szerettelek.
Yeo-reum, soha nem bántam meg, hogy összeházasodtunk.
Én sem.
Úgyhogy tegyünk meg mindent, bárhogy is döntünk!
Oké, mindent megteszek.
Hideg van. Menjünk!
A fenébe!
Ma mást ettem, nem gomtanglevest.
Jeon kisasszony!
Hogy vannak?
Mi történt?
Most jövök az elnök úrtól.
Ha beleegyeznek,
csatlakozom önökhöz a válási biztosítás hivatalos bevezetéséig.
Én igennel szavazok.
Én is.
Jó, hogy itt van.
Én is. Pár dologban úgyis kell a jóváhagyásod.
Akkor a munkacsoportunk ismét teljes.
Így igaz. A csapatunk újra a régi.
Jeon kisasszony, összeszedjük magunkat,
és a hivatalos piacra dobásig meg sem állunk!
Jó. Akkor lássunk hozzá!
-Igenis! -Igenis!
Jól van. Lássanak munkához!
-Munkára fel! -Munkára fel!
SZENIOR ÜGYVEZETŐ IGAZGATÓ
Elmehetsz.
Jó, hogy visszajöttél.
Mi ez?
Itt a helyed. Komolyan mondom.
Sok időt és energiát fordítottam rá,
úgyhogy végig kell kísérnem.
Igen, persze.
Főnökasszony.
Engem vártál?
Mit szólnál egy kis makgeollihoz?
Legutóbb olasz tésztát ettünk.
Benne vagyok. Mehetünk.
A befektetés első szabálya.
Diverzifikáció.
Mindent egyetlen személyre feltenni túl kockázatos,
mert manapság az emberek 100 évig élnek.
Bebiztosíthatod magad, de…
De?
Az érzéseinket hiába próbáljuk diverzifikálni.
Nem kedveljük egyformán az embereket.
Egyeseket jobban?
Jobban megéri olyan területen befektetni,
ami jobban megtérül.
Nem akartam, hogy bajod essen.
Menjünk!
Máris hazamész?
Hát…
Szoktál játszani?
Elég reménytelen vagyok.
Majd megtanítalak. Menjünk!
KO.
Győztem! Láttad?
Yes!
Győztem!
Nem ügyetlen vagy?
Csak utálok veszíteni. Még egy kör?
Csináljuk!
Meleged van?
Nem. Akkor a szokásos karakteremet választom.
-Én azt kérem, akivel az előbb voltam. -Oké.
Tessék!
-Nem ez volt az. -De, ez ugyanaz.
-De ez egy öregember. -A karaktered beleőszült.
Csel felül, és vidd be alul!
Csel alul, és vidd be felül!
Nem megy, mi?
-Ez más… -Fel sem bírsz kelni?
-Ez más, mint az előbb. -Rugócsel, és ököl!
-An! -Megragad, és széttép!
Te csalsz?
-Tessék? -Várjunk!
Szóval így akarsz játszani, An?
Megragad, és teker!
KO!
Egyenes!
Kelj fel, és üss!
Arra gondoltam, mindent felteszek rád, An.
Mit gondolsz?
Sokat kockáztatnék?
Oké.
Ez az! Megint győztem!
-Tényleg jó vagyok, igaz? -Igen.
Izgulsz?
Egy kicsit.
Ha egyedül jövök, lehet, hogy már visszafordultam volna.
Ne aggódj!
Elvégre a neved azt jelenti: „erős”.
-Majd jövök. -Egy pillanat!
Elfelejtettél valami fontosat.
Add a kezed!
Tessék!
Megtaláltad!
Sok szerencsét! Várlak.
Sietek vissza.
Egek! Micsoda vejed van!
Milyen kedves veled! Mintha a fiad volna!
-Han-deul! -Sziasztok!
Hát itt vagy! Miért késtél? Gyere, ülj ide!
Jól vagytok?
De szép vagy, mióta férjnél vagy!
Meglep, hogy elhívtál a családi összejövetelre.
Akkor engedsz abból az összegből, amivel tartozom?
Kicsit késve,
de azért jöttem, hogy elmondjak valamit.
Elváltam.
Han-deul!
Sajnálom, hogy eddig nem mondtam.
Megmagyarázom.
-Az történt… -Azért váltunk el…
Azt sem tudom, hol kezdjem.
Ennek a férfinak több viszonya is volt.
Rengeteg nője volt.
-Miért…? -Te…
Hogy merészeled, Su-in?
Ó, te jó ég!
Mind ott voltatok az esküvőnkön.
Sok boldogságot kívántatok a ceremónia után,
úgyhogy szeretném, ha tudnátok, hogy elváltan is rendben leszek.
Jól megleszek.
A cég, ahol dolgozom, most vezeti be ezt a terméket.
-Az meg mi? -Mi az?
Gondoljátok át, és szóljatok, ha valakit érdekel!
-Mi az? -Egek!
-Ha megbocsátotok. -Mégis mi volt ez?
Elment az eszed?
Ezért akartad, hogy eljöjjek?
Nem. Ezért.
A fenébe!
Tessék, itt a bidécsavar. Fogd, és húzz el!
„Húzz el?” Meg kellene…
Jézusom! Mindjárt megüti.
A férfi veri azt a nőt.
Hogy lehet valaki ilyen?
Mi baja?
-Hogy lehet ezt nyilvánosan? -Ne mondjunk valamit?
Fényképezd le!
Szép volt, Kang Han-deul!
Legyen szép életed, Kang Han-deul!
Jobban vagy?
Sokkal jobban. A hideg fel sem tűnik.
Az az égbolt jut róla az eszembe,
amikor a csillaghullást néztük.
Mire gondolsz?
Erre a pillanatra emlékeznünk kell.
Próbálok mindent az emlékezetembe vésni.
Nekem is azt kellene.
Elvégre amint eljön a holnap, a ma már nem tér vissza.
Van még valami, amit meg akarsz tenni?
Minden úgy jó, ahogy van.
Kim úr még nem jelentkezett, igaz?
Jó napot!
Hogy döntöttek, mihez kezdenek?
A végső jóváhagyást előrehozták.
És az elutasított ügyek?
-Igen? -Valami nem stimmel Na úrral.
Ne húzzuk tovább! Váljunk el!
CEO? Mit gondolsz?
Siessünk! Otthon vár egy ajándék.
Mivel odakint zuhog…
Nem akarod itt tölteni az éjszakát?
A feliratot fordította: Császár Hédi