Eli!
Eli, propuštaš kraj serije!
Bi Džej je napisao kamenjem „doviđenja“.
A Houkaj to vidi.
Ne plačeš valjda zbog toga?
Da! Jesi li video kamenje?
Video sam kamenje.
Reci sestri da je vreme za večeru.
Reci joj ti. Ja neću.
Izvini.
Vi klinci ste se nešto previše uzdigli u poslednje vreme.
Mrzim vas.
Eli?
Hajde.
Ne pričaj sa mnom.
Možeš da jedeš i da se ljutiš.
Eli!
Daj popusti malo.
Ozbiljno?
Šta uopšte radiš tamo unutra?
Proveri da li imamo još jednu u zamrzivaču u garaži.
Hajde da izađemo.
- Džejmi. - Zašto da ne?
Molim te, pomozi mi.
Ne budi kreten.
Budi moj slatki dečkić.
- Dobro. - Hvala, Džejmi.
Praviš veoma plemenitu žrtvu.
Želim da znaš...
Nemoj da je spališ ovaj put.
Mama?
Eli?
Eli!
Ne!
Ne.
Šta vidiš?
Eli, reci mi šta vidiš!
Bože!
Otvori vrata!
Samo otvori vrata!
VIKEND SA RODITELJIMA
Ne želim da donesem odluku zbog koje ću kasnije da zažaliti,
pa mi objasni još jednom.
Da li bi radije imao mačku
- koja može da priča... - Dobro.
ali samo kaže: „Jebiga.“
Znači, šeta i govori: „Jebiga“?
Ceo dan. „Jebiga.“
- Ili? - Ili mačku sa ljudskim dupetom.
Je li seksi guza kao moja?
Ne, veoma je opuštena.
Može li da nosi pantalone?
Samo odluči, jer nije da se to dešava...
Ta „Jebiga“ mačka,
da li je opuštena kao: „Jebiga, meni je sve potaman“,
ili je više kao: „Jebiga, ne želim više da živim“?
Šta nije u redu sa tobom? Jesi li pušio travu?
Čak ni nemam travu. Samo se zabavljam.
Uzbuđen sam što ovo radimo. A i pogledaj ovu jebenu kuću.
Tvoji roditelji imaju kupatilo u sobi. Kao i moji.
Ne moraju da piške jedno pored drugog.
I koliko košta?
Trista pedeset dolara na noć za jebenu vilu?
Vidi zimsku baštu.
Volim tvoje uzbuđenje.
Nisam napaljen.
Tako je sunčana.
Iznajmio si impresivnu kuću za naše roditelje
i sad si baš napaljen
- u pantalonama. - Džoše.
Džoše, prestani. Kejt gleda.
Kejt, samo ga mazim. Vidiš?
Dobro.
Ruke na volan.
Sranje, to je moj otac.
U Liftu su i biće kod kuće za 30 minuta.
Džoše, samo zapamti,
kad upoznaš mog oca,
nekad zna da bude neprijatan...
Ro, hajde.
Siguran si da ne treba da znam o tvojim?
Ne. Moji su normalni.
To mora da je lepo.
Ro, ova kuća je odlična.
Znam. O tome sam pričao.
Dobro.
Impresivno je.
Sviđa ti se?
Sviđa mi se. Volim te.
Ne budi nervozan, jer ću i ja biti.
Nisam nervozan.
Roditelji me vole. Zabavan sam.
I ja sam.
Hajde, Kejti, idemo!
- Idi da piškiš. - Dobro, Kejti.
Dobro, idemo.
Bože, Ro. Koliko sranja si poneo?
Samostojeći mikser?
Šta planiraš sa tim mikserom...
Ro?
Ko je to?
Ne znam.
Zdravo, ja sam Brenda.
Mi smo Džoš i Rohan, iznajmljivači.
Dobro došli u Polja Hazlton.
- Hvala. - Ovo je bila farma.
Krave, koze, svinje.
Patka.
Osamdesetih je došlo do požara.
Počelo je u podrumu, a onda je pola kuće otišlo...
Da.
Porodica ovde nije živela.
Pa, nisu više mogli da žive ovde.
Tako da je ostalo napušteno zauvek
dok novi vlasnici nisu došli da sve srede.
- Prelepa je. - Hvala ti.
Šteta što niste ovde leti.
Pozadi je potok i kad je toplo
možeš samo da sedneš u vodu.
To ja radim.
Živiš ovde?
Pomažem vlasnicima.
Zapravo ste nam prvi koji iznajmljuju. Ne.
Kejt, prestani.
Ne sećam se da se pominjao pas.
Mislim da sam to pomenuo.
Možemo da ostavimo depozit?
U redu je. Vi ste gej?
Šta?
Mislim da ste gej.
Da. Je li to u redu?
Proći će. Uđite.
Bože, pletenica.
Je l' to perika?
Jesu li dve perike?
Ovo je za vas.
Vino i štap kobasice.
I naravno, kukuruz.
Znate li šta je najbolje kod njega?
Ima lutke.
To je slatko.
To nije „to“. To je devojčica.
I neki brojevi za hitne slučajeve. Na primer za grtalicu.
Kasno je za sneg, ali nikad se ne zna.
Mesec crva je ovaj vikend, to je super.
Da.
Vajfaj lozinka.
Trebaće vam ovo.
Šta je to? Ego sum tibi...
Znaš, sve je tako komplikovano ovih dana.
- Uzeću to. - I...
To je to.
Ruter je dole, ako bude bilo problema.
Lepo se provedite.
I srećno sa roditeljima.
Nadam se da su bolji od mojih.
Moji su bili...
Dobro, ćao.
Dobro.
Rekao sam da smo gej, a ona je rekla: „Proći će.“
Takođe je rekla da voli da čuči u potoku.
Mislim... Hajde.
- Šta? Ne. - Hajde.
Stižu uskoro.
Rekao si „kasnije“.
Bićemo brzi.
To je moj telefon.
Bože, krećemo.
Ćao, šta ima?
Ovo je greška. Loša ideja.
Imam osećaj.
Takođe, gde ti je prokleti vadičep?
- Jesi li u našem stanu? - Ma daj.
Šta? Je l' jeste?
Da. Pitao si me da čuvam Kejt.
Da, a onda sam ti rekao da je vodimo sa nama.
Nisi primetila da nema psa u stanu?
Tek sam stigla. Ne znam šta vidim.
Nemoj da ga zaprosiš Džoša ovog vikenda.
Protresi.
Ne mogu da ti pomognem oko toga.
Dođi ovamo.
Jesi li jebeno tu?
Koji je tvoj problem?
Svidela ti se ideja.
Sad sam trezna.
Imaćeš roditelje koji se upoznaju
- i takođe ćeš ga... - Pitati da se uda za mene, da.
Ro, previše je.
Čemu žurba?
Znam da misliš da je Džoš devojka sa naslovne strane. Ma daj.
I žao mi je.
Kada su ti roditelji tu, postaješ...
Šta? Šta postajem?
Previše je!
U tome je stvar.
Isplanirao sam da bude nezaboravno.
Džoš je najbolja stvar u mom životu
i želim da moji to vide.
I kada bude pravo vreme,
kleknuću i izvaditi prsten...
- O čemu to pričamo? - Ni o čemu.
Je l' ona dobro? Jesi li ti dobro?
Da. Ne, sve je super.
U redu.
Zdravo!
Zdravo. Još uvek si ovde.
Znam. Jesam.
Samo merim jer prskalica stiže sledeće nedelje.
Moram da izmerim da bi on mogao
da stavi creva u zemlju.
Merenje...
Gotovo.
Šesto jedinica.
Zvanično odlazim odavde.
Važi.
Srećno.
Trebaće vam.
Izvinite.
Sistem prskalica u šumi?
- Malo je čudno. - Da.
NE PROSI DŽOŠA
SJEBAĆEŠ
ŠTA?
Jebiga!
Ne.
POGREŠNA OSOBA!
OVO JE MOJA SESTRA, ZAR NE?
MISLIM DA SAM HAKOVANA
Jebiga.
Dobro.
Bože.
Šta bože?
Šta? Sve u redu?
Da. Ne, ništa, samo sam...
Stvarno sam uzbuđen zbog svega što se dešava.
Pre nego što se svi pojave,
hteo sam nešto da te pitam.
Šta?
Pitao sam se
da...
Možda da ne kažemo da si otpušten?
Nije važno i znam da si namerno otpušten
da bi se fokusirao na muziku koju volim i skroz podržavam.
To je samo, znaš, zbog prvog utiska.
Da još radim u REI?
Možda.
Ili ne? Ne znam.
Ponašam se čudno. Ne slušaj me.
Sranje, stigli su!
Mnogo ćeš im se svideti.
- Da. - Mnogo te volim.
Treba li ti kapa?
- Dobro, hvala. - Dobro.
U redu. Krećemo.
Ćao.
- Zdravo. Kako si? - Odlično sam.
Dobro došla u Polja Hazlton. Zar nije divno?
Pričam sa tvojom sestrom. Sačekaj.
Da, upravo smo stigli.
Kuća izgleda lepo.
Nismo još ušli unutra, pa, znaš, ko zna.
Frenk, to je Lift.
- Ne plaćaš. - Znam to, Šeron.
Živim u modernom svetu.
- Tata! - Rohane.
Dobro došao u Polja Hazlton.
Zdravo.
Pa...
Ti...
Put je bio dobar?
Izgledaš zdravo.
Hvala ti. Izgledaš dobro.
Moram da idem.
Potrebna sam tvom ocu. Zdravo.
Izvini, tu sam.
Beba grize grudi tvojoj sestri.
- Grudi. - Rekla sam: „Da
zato sam to preskočila.
To je jedna od prednosti usvajanja.“
Drago mi je što ste oboje ovde.
Sutra treba da bude toplije
pa ćemo malo da prošetamo...
Znate šta? Neka to ostane
kao iznenađenje. Biće ovo dobro.
Bolje da bude. Put je bio košmar.
Užasan.
Ali kuća izgleda lepo.
Mislim, kako plaćaš ovo?
Ko je to?
Zdravo! Ja sam Džoš.
Baš mi je žao. Zaboravio sam da...
- Bože... - U redu je.
Ovo je Džoš.
Drago mi je što smo se upoznali.
Važi.
- Dobro. - Kejt, ne...
- Dobro. - Hajde, dođi.
Izvini, počinjemo da mislimo da je lezbejka.
Šta?
Pa, ona samo voli miris...
Miris čega?
Džošua, upoznao si mog oca?
Tatice! Gospodine.
Ne.
Zdravo.
Vežbaš?
Da.
Voleo bih da imam više vremena za teretanu.
Radiš li?
Da, tata. Džošua radi. Zar ne, Džoše?
Da, radim u REI,
najvećoj kompaniji u Americi za prodaju opreme za kampovanje.
To sada radim.
Mora da voliš prirodu.
Takođe sam i tekstopisac.
I to.
Divno.
Dobro, „tatice“.
Pa, šta misliš?
O čemu?
O Džošu?
Tek smo se upoznali, zar ne?
Šta si hteo da kažeš mojoj majci?
Da Kejt voli miris pičke?
Ne! Ne znam, žao mi je. Nisam znao šta da kažem.
Ostavio si me da stojim sa tvojim ocem
i bio je kao:
„Opasni mišići, Džoše.“
To nije ono što je rekao.
Samo je loš u komunikaciji sa ljudima.
Da nisi nosio tu glupu usku majicu...
Žao mi je što nemam kaput za odrasle koji je dugačak do poda.
Je l' ti mama to kupila?
Rugaš se mojim roditeljima?
Ne, ti!
Ko je to bio?
Nisam ga nikad upoznao.
Stresan sam. Moji roditelji
žele da sve bude na određen način.
- Da sam ja žena? - Ne.
- Siguran si? - Da. Umukni.
Da, samo
...nikad nisam doveo dečka kući.
Nikad?
Nikad nije bilo nekog dovoljno važnog do sada.
Tako da, da, pod stresom sam.
Znam šta može pomoći.
Poneo si drogu?
To su žvake, Ro.
One od manga koje voliš.
Hajde da
podelimo jednu. Da se smiriš.
Ne.
A ne možeš ni ti. Zabranjujem.
Zabranjuješ?
Zabranjujem.
Razumem, gospodine.
Bez zabave, gospodine.
Samo sokić i Skrabl, gospodine.
Budi tiši, može?
Sad ćemo se zabavljati.
Nema šala o pički pred mojom majkom.
Dobro.
Ali ako tvoja majka ne ceni dobru šalu o pički...
Izvini.
Žao mi je. Reci mi šta da radim jer...
Video sam.
Nema povratka nazad.
Zdravo!
Hvala Bogu. Mama.
Zdravo! Stigli ste.
Jako je hladno. Rekli ste da će biti toplo.
Džoše, ova kuća.
Dovoljno velika?
- Rohane, zdravo. - Zdravo.
Čula sam da voliš hranu,
pa sam ti napravila moje lude nudle.
- To! - Lude nudle! Hvala.
Klife, šta radiš?
- Pozdravi se. - Pokušavam da obujem prokletu cipelu.
Pokušava da obuje cipelu.
Lud je.
I mene izluđuje.
Zdravo!
Mi smo Šeron i Frenk.
- Lidi. - Zdravo, Libi.
Ne, zapravo je Lidi. Kao poklopac tegle.
Skraćeno od Lidija?
Zapravo je skraćeno od Elizabet.
Zar ne bi onda bilo Libi?
Pa, moglo bi.
Ali, ja sam Lidi.
Kao konzervirano povrće.
To je „Libino“.
Zovi je kako god hoćeš.
Ja sam Klif, kao stena sa koje padneš,
slomiš vrat i umreš.
- Lepo te videti. - Kakav je bio put?
Lepo smo krenuli, a onda smo naleteli na radove.
Zaglavili smo se,
ne znam, verovatno 30 minuta?
Možda je bilo i više od toga.
Pomerali smo se, ali je bilo sporo.
Puzali smo.
Pet milja na sat, možda deset.
Ubrzali bismo, a onda usporili.
Ubrzali, usporili.
- Možda je prošlo 50 minuta, zapravo. - Da.
Da.
Super. To je kraj.
Epska priča, tata. Da nađemo tvoju sobu.
- Važi. - Čekaj,
moram da pustim pse.
- Pse? - Još pasa.
Koji psi?
Dobro.
- Kako se zovu? - Dušo, ne znam.
Rekla mi je, ali...
Frik, Frak i Jebiga-ako-znam.
Izvini.
Slovna bomba. To nisam ja.
Dobro. Idemo.
U kuću. Hajde.
Prokleti dosadni mali jebači.
Baš mi je žao.
Zbog čega?
Zbog onoga na spratu.
Ne znam na šta misliš.
U redu, sad to radimo. Super.
Ma daj. Ne treba da pada sneg.
Ovo je predivno.
Znam.
Ne znam da li da doručkujem u bašti
ili u trpezariji.
Mogu da napravim đuveč.
Samo mi treba krompir.
U redu je. Sve sam isplanirao.
Dobro.
Donećeš mi vodu
- da popijem lek? - Da, naravno.
Stvarno bih volela čašu.
Nije me čuo.
Da.
Libi, čime se ti i Klint bavite?
Lidi. Da...
Klif predaje matematiku.
Upoznali smo se jer sam bila recepcionarka u srednjoj školi.
A vi?
Frenk je arhitekta, a ja sam psiholog u penziji.
Da, to je interesantno.
Osamdesetih sam se malo bavila i manekenstvom.
I Klif se bavio manekenstvom osamdesetih.
Za koga?
Samo se šalim.
- Mogu li dobiti malo leda? - Da. Žao mi je.
Dobro si ga istrenirala.
Presladak je.
Baš je podržao Džoša kad je dobio otkaz zbog toga...
Ne!
Jesi li rekla „otpušten“? Jer...
Nije... Nije tačno.
Otpušten si u maju, sećaš se? Rekao si da ti je drago
jer ćeš raditi na muzici.
Ne pričamo o tome pred...
Da, ja sam glupa. Glupa mama.
Izvini.
Znači ne radiš u radnji, ali se baviš muzikom?
- Da, pišem pesme. - Piše pesme.
Tužne pesme.
Slatke ali tužne.
Stalno mu govorim da prestane da ih piše tako tužne.
Mogu da čujem neku?
- Ne. - Mama.
Ti odgovori.
Ne.
Da.
Hoćeš da otpevaš jednu?
Time se baviš.
Oči kao kod štenca
Ubijaš me sa tim
Štene...
Pseće...
Oči
Pa, kada je večera?
SARA! UMIREM OVDE
RODITELJI ME MRZE
RO SE PONAŠA LUDO
UPOMOĆ
Izvini, pogrešna soba.
Nema problema.
Vi ste u sobi na kraju hodnika.
Ovde smo Ro i ja.
Pa, da, naravno.
Osim ako ne želiš ovu sobu?
- Ne. - Ne, možemo da se zamenimo,
nismo ni pipnuli krevet.
Da spavamo. Mi...
Nismo dirali krevet zbog spavanja.
Nismo ga uopšte dotakli.
Ro voli tvrdo i meni odgovara kako...
Kako god.
Lepo je to čuti.
Bože.
Glupane.
Da.
Baš pada sneg.
Savršena noć za ukusnu večeru kod kuće.
Šta ja mogu da radim?
Da zagrejem lude rezance?
Ne. To možemo da sačuvamo za sutra.
Kada Džoš završi sa krompirima,
bićemo gotovi. Zar ne?
- Džoše? - Šta?
Da.
Da, krompir je spreman. U loncu je.
Evo, mama, idi...
Neka svi posedaju u stolice.
Pobrini se da svako ima svoju stolicu.
To je veoma važno.
Da, obično to tako biva.
Važi.
Spreman?
Da. Ne, ne znam.
Mislim da sam predugo kuvao kokoške.
Ne, prelepe su i savršene.
Hajde da imamo najbolju noć u životu.
- Da? - Da.
- Dobro.
Dušo.
Da.
Piletina je baš mekana, zar ne, Klife?
- Veoma mekana. - Da.
Da, sviđa mi se kako...
Baš je malo pile.
Imam je.
Klizavo?
Da, veoma je klizavo.
Krompir je dobar.
Džoš ga je spremio.
- Zar ne, Džoše? - Da. Šta?
Spremio si krompir.
Da, jesam.
Znate šta kažu za krompir.
„Svi vole krompir.“
Znate šta treba ovoj žurci?
Treba nam još vina
za sve.
- Hvala ti. - I
...neka muzika.
Aleksa, pusti motaun.
Šta?
Internet ne radi.
Gde je lozinka? Bilo je nešto kao
Ego sum
tibi...
Peć.
- Da. - Pa,
ako Aleksa ne radi, onda...
Šta dalje?
Našao sam vajfaj lozinku.
Ego sum tibi...
Jebiga!
Moj Bože, Džoše!
- Šta? - Šta se desilo?
Jesi li dobro?
Da, bilo je nešto ispod stola
- i samo me zgrabio. - To je samo Kejt.
Ne, bila je mala
...ruka male prljave osobe.
Ruka male prljave osobe?
Da, samo me je zgrabila ispod stola!
- Mala prljava osoba? - Šta?
Neko uživa u vinu.
To... To je...
To nije ništa. Ništa. Ma daj.
Šta je to? Tableta vitamina? To te je uplašilo, Džoše?
Ne.
Bilo je... Ne znam. Bilo je
...čudno.
Ruka male prljave osobe?
Šta, kog vraga?
Ne znam.
Skoro je prevrnuo ormar.
To nije normalno.
Znači, ne sviđa ti se?
Šta je sa ovim vajfajem? Ne radi.
Nije bitno da li mi se sviđa.
Samo... Mislim, šta Rohan to radi?
Inače, Džoš je lagao o svom poslu.
Nisam ti to rekla.
Gledao nas je i rekao:
„Da, radim u“ šta god to bilo, „...REY.“
On se bavi muzikom.
Frenk, svako to može.
Sad sam muzicirala.
Dobro.
Da, Džoš je privlačan, ali je l' to sve?
Treba da popričate.
Sa Džošom?
Ne znam šta bih rekao.
Sa Rohanom.
Pa, ne.
Ne znam šta bih rekao ni njemu.
Odlično. Dobar razgovor.
Laku noć.
Žao mi je.
Zabrljao sam, ali...
Ne ljuti se na mene. Molim te.
Ne ljuti se na mene
Dobro.
Nema više iznenađenja.
Želim da im se svidiš.
I ja želim da im se svidim. Zar im se ne sviđam?
Ne, sviđaš im se.
Voleo bih da možda...
Šta je to bilo?
Ne znam. Tata je rekao da je to peć, ali...
Bože, je li to...
Molim te, Bože, ne.
Šta?
Rekao si da želiš da se roditelji zabave.
- To nisu moji roditelji. - Da.
To su Klif i Lidi.
Moj otac ne može tako da se pomera.
To su tvoja majka i tvoj otac.
Ne, nisu. Ne govori to.
Roditelji ti se jebu.
Moram nešto da kažem.
Samo ignoriši.
Kako? Neumorno je.
Šta ćeš da uradiš?
Samo ćeš ući i reći:
„Izvinite, ali čujemo vas kako imate
- ličnog vremena.“ - Ličnog vremena?
Znaš na šta mislim.
Seksualnu igru.
Bože, Frenk.
Libi će biti ljuta sutra.
Te cevi su baš glasne.
Ako su to cevi, kuća će eksplodirati.
Šta je onda?
Šta misliš da je?
Volela bih da su cevi.
Hvala Bogu.
Svršio je.
Zaveži.
Majka ti je kao...
„Frenk, možeš li mi dodati peškir?“
Umukni, ali stvarno. Još sam ljut na tebe.
Ne, nisi.
Bože.
Druga runda?
Samo napred, Frenk!
Džošua!
Ima li koga?
Hvala. Samo što nisam umrla.
Šta radiš ovde?
Tražio si da dođem, kučko.
Pozvao si je?
Poslao sam poruku, ali nisam rekao...
Poslao si poruku hiljadu puta i evo sam.
Pa, nema na čemu.
Mokra sam.
Sara, prošla je ponoć.
Ne seri.
Mogu li samo da odem u svoju sobu?
Sutra ću izvesti veliki „šarmantni šou za roditelje“.
Gde su sobe? Na spratu?
Kejt, dođi da spavaš sa mnom. Hajde.
Bože, tapete su sve.
Zašto?
Zašto si mi to uradio?
Nisam mislio da jesam, ali...
Vidi, možda je ovo dobra stvar.
Imati nekog zabavnog kao posrednika.
Džoše, moja mama je ne podnosi.
I sve će biti o njoj.
Ne, neće.
U kojoj sam sobi?
Isuse.
Ja ću.
- Ja ću. - Da, ti ćeš.
Na kauču sam?
Nemamo više spavaćih soba.
Onda ne pozivaj ljude.
- Nisam te baš pozvao... - U redu je.
Samo idi.
U redu je.
Već sam popila pola flaše tekile u vozu
i uzela tablete za spavanje. U redu je.
Šta je sa porukama?
Kojim porukama?
Veridba?
To je trebalo da bude za mog menadžera.
Postoji predlog za novu kancelariju.
Samo se iznenadi.
Gospode.
Uzbuđen si?
Da.
Večera nije prošla dobro.
Desilo se nešto loše...
Znam.
Priče sutra, može?
- Koji je vajfaj? - Ne radi baš.
Samo mi reci i smisliću nešto.
Nešto kao
Ego sum tibi nešto.
Zašto latinski?
- Šta? - Latinski.
To znači: „Dajem vam sebe“,
ili: „Uzmi me.“
Odakle znaš latinski?
Jer sam pametna.
Dođi meni.
Ego sum
tibi Andras.
Uzmi me,
Andrase.
Nadam se da voliš kavijar, Klife.
Sumnjam.
Isuse, sneg je skoro do hranilice za ptice.
Aplikacija za vremensku prognozu je skroz omašila.
Nadam se da će grtalica doći ili nećemo otići.
Zašto? Gde moramo biti?
Dobro jutro. Pogledaj se, sav sređen.
Je l' to kašmir?
Lalila
Daj mi to, mama.
Da.
- Hvala. - Lep džemper.
Hvala ti. Poklon od jednog zgodnog tipa.
Dobro jutro svima.
Dobro jutro. I ti si doterana.
Ja nisam dobila dopis.
Zar? Ne, samo sam izašla iz kreveta.
Vidi sve te taksije.
Da.
Mora da ih je mnogo.
Ne znam. Mnogo je.
- Prebroj ih kasnije. - Da.
Dobro si spavala? Sinoć je bilo malo bučno.
- Bilo je bučno. - Da.
Jesi li dobro spavala?
Da, dobro. Ti?
Dobro sam spavala.
Da, malo sam se zabrinula.
Zašto?
Pa, tome služi odmor, zar ne?
Za brigu?
Gde je tata? On obično prvi ustaje iz kreveta.
Verovatno je umoran od, znaš...
Klife.
„Zvuk cevi.“
Mislila sam da će biti ovde.
Nije ga bilo kad sam se probudila.
Možda da proveriš kupatilo.
One male kokoške su bile ukusne,
ali su me naterale da poletim kao raketa.
Dobro. Ko hoće mimozu?
Da, sada!
To nije bio san. Zapravo si ovde.
Zdravo!
Ja sam Sara.
Ja sam Lidi.
Znam sve o čuvenoj Lidi.
Dođi ovamo!
Baš mi se sviđaju taksiji, kučko.
Obožavam!
Ne znam.
A ovaj zgodni đavo mora da je Klif.
Možda.
Ćao.
Bože.
Šeron.
Nisam te ni prepoznala.
Stariš li u unazad?
Kada si tačno stigla ovde?
Kasno.
Nisam mogla da propustim vikend sa mojim omiljenim momcima
i roditeljima koji su ih stvorili.
Gde je moj čovek, Frenk?
Zapravo, ne znamo.
Ovde sam.
Frenk?
Zdravo.
Koliko dugo si ovde?
Oduvek.
U redu.
Navalite svi.
Ko hoće jaja?
Lidi, jaja?
- Ne. - Da.
Frenk, jaja?
- Ne? - Jesi li dobro?
Dobro sam.
Ima li nož?
- Nož za peciva? - Da.
Ima nož za hleb tu negde.
Veoma si bled.
Dušo, može li ovaj nož?
Ne. Nešto oštrije. Kao nož za hleb.
Kod Frenka je.
Izvoli, Džoše.
Sranje!
- Frenk! - Bože, Džoše!
Žao mi je.
- Jesi li dobro? - Pa...
Dušo, to stvarno krvari.
- Da. - Frenk, kako si to uradio?
Ne znam.
Samo sam hteo da mu dodam ovako.
Bože!
Tata, šta to radiš?
Zgrabi nož!
- Da. - Mora da ide u bolnicu!
Bože, zar je tako loše?
Da, Ro. Mislim da bi mi dobro došao šav ili dva.
Tata, kako se to desilo?
Ne znam.
Hoće li neko da utiša te pse?
Ućutite!
- Sranje! - Bože...
- Mama! - Diži...
- Diži! - Džoše, jesi li dobro?
Ro, hajde, šta to radiš tamo?
Pomozi!
Bože.
Je l' dobro?
Šta da kažem Karen?
Čak ni ne znam koja je ovo.
Kako je ta stvar pala?
Zdravo. Imamo povredu u...
Halo?
Kako nigde nema signala?
Tako visok nameštaj mora da se učvrsti za zid.
Dobro.
Jer ako staviš teške stvari na policu
sledeće što se desi...
Shvatila sam. Da, znam.
Pašće i zgnječiće malu, dosadnu životinju.
Dobro. Hvala, Klife.
Boli li te?
Da, naravno. Imam otvorenu ranu na ruci.
Nije tako mislio, Džoše.
Je l' jeo? Možda je nizak šećer u krvi?
Zbunjen je i dehidrirao je.
Smestila sam ga pod topli tuš da ga probudim.
Ko god mu je dao šampanjac, nije pomogao.
Izvini, ja sam.
Rekao sam ti da to ne radiš. On jedva pije.
Znaš da smo isplanirali dan.
Žao mi je što sam ti upropastio veliki dan
tako što je tvoj otac napao mene.
Bila je nesreća.
Bile su dve duboke nesreće, Ro.
Zbog čega sad plačete, jebeni pederi?
Frenk, gde ti je peškir?
Sranje.
- Tvrd je kao kamen. - Ne gledaj u to, Klife.
Frenk, o čemu razmišljaš?
- Moraš da se pokriješ. - Ne.
Pogledaj ga.
On mesečari.
Frenk, probudi se!
Pogledaj ga!
- Da, vidimo ga, druže. - Pogledaj ga.
Za boga miloga!
Da, sve vidimo.
Pogledaj ga!
Za ime Boga.
Tata, šta se dešava?
Bože.
- Ima moždani udar. - Srčani udar.
Tata, je l' srce? Pričaj sa mnom.
Ima li neko prokleti telefon sa kog može da se pozove?
Možeš li da pošalješ poruku?
- Kako da pošalješ poruku bolnici? - Ne znam.
Ne viči na mene. Ko si ti uopšte?
Pas je ispao iz kutije.
Ovo je sranje.
Frenk.
Pomerićemo te na kauč, u redu?
Ne diraj me, čokoladni pederčiću!
- Samo polako. - Čokoladni šta?
Tata, zašto pričaš takve stvari?
Ovo nisi ti.
On mesečari. Frenk, prekini!
Moramo da ga odvedemo u bolnicu.
I ja bih voleo da odem u bolnicu.
Frenk!
Frenk.
Zdravo. Šta se dešava?
- Ko je povratio? - Pa, ti.
Malo si se razboleo. Bože, pa ti goriš.
Tata, šta se desilo?
- Moram da legnem. - Da.
Ne znam zašto sam ovde.
Niko ne zna.
Zašto ga ne odvedete gore?
Klif i ja ćemo ostati i počistiti.
O, ne! Bože.
Gubi se odavde!
- Ne! - Odvratno. Beži.
Bože.
Je l' ti pozlilo, dušo?
Ne, samo sam... Pokušavala sam da...
Skloni se odatle.
Važi.
Klife, možeš li da odeš po proklete peškire?
- Važi. - Hvala.
Sranje.
Znaš li šta radiš?
Išla sam u medicinsku školu.
Kratko.
To je konac za zube.
Da, i ima nane. To je sve što imam.
Žao mi je što si povređen.
Moj tata...
Me mrzi iz dna duše? Da, ne seri.
Ubo me je i nazvao me čokoladnim pederom.
Ne, nikada ne bi rekao tako nešto.
Upravo jeste!
Zapravo te je nazvao čokoladnim pederčićem.
Verovatno ima aneurizmu...
Ili mentalni slom. Ne znam.
Zabrinut sam za njega. Šta hoćeš?
Da brineš i za mene?
Ja ovde krvarim po podu.
Brini i za mene, ja sam ti verenik...
Počeću sa ušivanjem.
Rekla si mu.
- Zašto si mu rekla? - Nisam mu ništa rekla.
Očigledno jesi!
Ne namerno. Hriste!
Zato si uzeo svoju malu žvaku?
Jer si znao da ću te zaprositi i morao si da se smiriš?
Uzeo sam malu žvaku, one koje voliš,
jer je veoma stresno, zar ne?
Gledajući kako praviš palačinke,
male savršene palačinke za roditelje...
I oblačiš me kao...
Kao sebe.
Ovo je trebalo biti zabavno,
uzbudljivo, romantično
iznenađenje.
Pa, iznenađenje.
Ro, ja...
Sranje.
Da li je to zimska služba?
Čujete li me?
Ne, sutra ujutru ne odgovara.
Ovde su bolesni ljudi i...
Halo?
Prokletstvo!
Halo? Da, hitna služba,
čujete li me?
Halo?
Isuse Hriste.
Jebi se.
Sranje.
Ne sviđa mi se tvoja boja.
Nije li ti hladno bez majice?
Dobro sam.
I koža ti je mokra.
Jesi li se tuširao?
Sećaš li se šta se desilo?
Frenk, slušaš li me?
Rekao sam da sam dobro.
Da li bi hteo još čaja?
Doneću ti još čaja.
NISAM DOBRO
Dobro sam.
Zašto mi ovo radiš?
Zato što si slabi starac koji nije ništa postigao
i uskoro te neće biti.
I biću samo ja.
Ne.
„Ne.“
Ali, da.
Trebalo bi da budeš zahvalan.
Nećeš biti živ da me vidiš kako jedem celu tvoju porodicu
i serem njihove kosti.
Znam da ćeš se boriti sa željom da se sukobiš sa mnom, da se odupreš,
ali odaću ti malu tajnu.
Već si mrtav.
I ješćeš svoja govna
zauvek!
Isuse Hriste.
Isuse ko?
Nije mi poznato.
Zdravo, dušo.
Zdravo.
Došao sam da ti kažem da sam našao grtalicu i možemo svi da idemo.
Divno.
Sredio si stvar.
G. Popravić u pomoć.
Džoše, ako je ovo zbog mog tate...
Zapravo, nije. U vezi tebe je.
Od kad smo stigli ovde,
kao da si samo...
Od kad smo stigli ovde, šta sam tačno?
Kaži mi.
Možeš li da prestaneš da sviraš tu glupu gitaru?
Sad je i moja muzika glupa?
I moja muzička karijera je glupa?
Džoše, nemaš muzičku kari...
Nemam šta?
Džoše.
Ne, Ro, reci. Samo reci.
Eno je žena u ćošku.
Kako to misliš, eno je žena u...
Ne!
- Reci nešto. - Njoj?
Da.
Zdravo.
Gospođo?
Jeste li došli spolja?
Možemo li da pomognemo?
Ro!
Pomozi mi!
Jesam!
Ne, umičeš!
Šta se dešava?
- Šta je to? - Ne znam!
Ne mogu da upalim svetla!
Pa, skini onda rukavice, Lidi!
Da.
Probaj da nađeš lopatu.
Uradio bih to sam, ali...
Imam šrafove u kukovima.
Ne znam da li mogu da se krećem tako po snegu.
To je zgodno.
Plus, srećan sam ovde gde sam.
- Dobro je znati. - Da.
Toplo.
Prokletstvo.
ELINE STVARI NE DIRAJ
Našla si lopatu?
CULTURE CLUB BOJE PO BROJEVIMA
Ne!
To su bila vrata?
Bila je baš tamo.
Bila je baš tamo, a onda nije bila.
Isto. Isto kod mene.
Da.
Nije imao jebeno lice.
Nije imala ni ona!
Ni ona nije imala jebeno lice.
Rohane, to što govoriš nema smisla.
Sledeći put kada me napadnu bezlični ljudi koji nose odeću iz 80-ih,
pobrinuću se da ima smisla. Samo me podseti.
I ona je imala odeću iz 80-ih.
Naramenice.
Saro, proverio sam garažu i tamo nema ničega.
Ne, bilo je.
To i hoću da kažem. Tamo je veoma bilo nešto!
I Lidi je to videla, mama.
Videla sam oblik.
Bilo je mračno, ali je izgledalo kao da je nešto zgrabilo Džoša za ruku.
Da.
Džoše, žao mi je.
Pokušao sam da je odbijem, kunem se.
U redu je.
- Smrznuo sam se. - Rekao sam da je u redu.
- Da li je imala kovrdžavu kosu? - Da.
To je ona, to je ta gospođa.
A onaj fudbaler, to je moj duh iz garaže.
Izvinite, veoma sam zbunjena.
„Pisma o demonologiji i veštičarenju“ od ser Voltera Skota, 1830. godina
„Eli, mislim da sam našao rešenje problema.
Vidi 85. stranicu. Može biti zgodno. Voli te, B.“
- Ko je B? - Šta je na 85. strani?
Andras.
Andr...
To je samo deo vajfaj lozinke.
Frenk je to govorio: „Andras.“
- Zašto je onda u ovoj knjizi? - Ja...
Evo, izvoli.
„Markiz iz pakla,
Andras je sejač nesloge.
On je kontrolor oluja i gospodar posedovanja.
Ima telo čoveka i glavu gavrana.
Tražiće ljudskog domaćina da se vrati u naše carstvo,
tako da mora biti zadržan u zaštitnom krugu.“
Ovo je suludo.
Ima krugova po celoj kući.
„Ako mu se dozvoli da izađe iz kruga dok je u domaćinu,
smrt će doći svima.“
A tu je i ova slika ovde. Jesmo li gotovi?
Ne, čekaj, Piše...
„Uzeto iz biblioteke 1983. godine.“
Ako je ova kutija pripadala Eli,
onda je možda ovo B.
Pa, koji đavo to znači?
Mislim da su ove devojke prizvale demona.
Ovo je suludo.
Šeron, nešto se stvarno loše dešava u ovoj kući!
A ti uspevaš da samo ispljuneš:
„Ovo je suludo.“
svake druge sekunde...
Stvarno misliš da Frenk ima samo groznicu?
Jer ako misliš, onda je to suludo.
Pokušao je da me ubije.
Džoš, to je bio nesrećan slučaj.
Ne, nije.
Dozvolićeš mu da tako razgovara sa mnom?
Ne možeš tako da razgovaraš sa mnom.
Ja sam psiholog u penziji.
Rohan kaže da si lukava, ali...
Bože, nisam imao pojma.
Ako ne želiš ovo da shvatiš,
u redu.
Ali neću ostati ovde i čekati da se vrate.
- Ja odoh. - Gde?
Ne znam, Šeron.
Ne mogu nigde da idem jer ima 12 metara snega...
I zaglavio sam u ukletoj kući sa mojim jebenim roditeljima!
U redu, Šeron?
Znala sam da mi se ne sviđaš.
I ja sam to znao.
Džoše.
Vidiš?
Nesloga.
Da li je dobro?
Možda da se držimo zajedno.
Mislim da ja neću.
Nemojte ovo pogrešno shvatiti, ali bila sam ovde
u kući sa svima jedan dan,
a izgleda kao da je prošla cela godina.
Zato ću otići gore i sačekati grtalicu
i odneću Frenku ove rezance koji su „ludi“ iz nekog razloga.
Ne, to je samo zbog toga
kako različiti rezanci izgledaju ludo
dok leže tamo zajedno.
Da, kažemo da su kao Ujedinjene nacije rezanaca.
Sve vrste.
Jasno.
- I ludo su dobri. - Hvala.
Svi su veoma ljuti.
Frenk?
Bože.
Frenk?
Jesi li gladan?
Hoćeš malo mlakih rezanaca?
Nespretna si.
Hvala ti.
Nadala sam se da ćeš hteti da nešto pojedeš.
Hvala, Šeron.
Ne znam šta bih radio bez tebe.
Pa...
Znaš koliko te volim, zar ne?
Pa, kako to misliš?
I Rohana.
Samo sam... Bože.
Ponekad sam... Baš sam odsutan.
Imam stvari u glavi koje želim da kažem i...
Samo ih ne kažem.
U redu je, Frenk.
Moraš da me ubiješ.
Šta?
Moraš da me ubiješ.
Ja...
SVI ĆE UMRETI
Frenk!
Frenk?
Frenk!
Frenk, gde si?
Poješću ti dušu!
Frenk!
„Dok nas smrt ne rastavi.“ Zar ne, draga?
Šeron!
Ova sekapersa ne može da te spasi.
Sklanjaj se od nje!
Sranje!
NISAM DOBRO UBIJ ME
Tata!
Bože.
Moj Bože.
Zdravo, sine. Spreman za pakao?
- Mama, jesi li dobro? - Mislim da jesam.
Ne osećam se dobro.
Jebeš ovo.
Ne mrdaj.
Šeron, molim te. Očistila si.
Ne, nisam! Je l' ti ušlo u usta?
Ne, usta su mi bila zatvorena sve vreme.
Šta to uopšte radiš? Ne!
Nećeš mi isprati usta. Dobro sam.
Bila je to mala činija ludih nudli.
A onda se okrenuo...
Stalno je izlazilo, pa mora biti
- da je bilo još nešto... - Mama, umorna si.
Možda da sedneš ili nešto.
Ne, moram da nađem tvog oca.
Moram da nađem Frenka.
Šeron, znamo gde je Frenk.
Da.
To nije Frenk. Ne znam ko je to.
Frenk ne voli da leti.
Nikad ne bi tako leteo, a onda pokušao da me ubije.
Mama, ne plaši se. Biće sve u redu.
Dobro sam, ne plašim se.
Sećaš li se šta sam radila
kad si se plašio kad si bio mali?
Da. Ne radi to.
Kada si mislio da je duh
- u tvom ormaru. - Da, znam. Ne.
Otišla bih u njegovu sobu i uradila ovo.
To je zastrašujuće.
Pa, u tome je bila poenta,
jer bi onda zaboravio na čudovište
jer je bio zabrinut
da će ga posetiti robot-dama.
- Ping. - Dobro, prestani.
U redu, prestani.
Nekad te je zasmejavalo.
- Ne, nije. - Jeste. Još uvek te zasmeje.
Tvoj otac i ja bi se jako smejali.
Rekao mi je da ga moramo ubiti.
Zdravo. Da, ja sam.
Može? Za sat?
Dobro. Divno.
Da, ostaćemo ovde.
Pakujte se, idemo odavde.
Ne znam gde su psi. Šta da radim?
Zaboravi pse. Ionako si već ubila jednog.
Nisam ja. Frenk je to uradio.
Prolazila sam pored njegove sobe i rekao mi je reč na P.
- Pa, ne prilazi. - Produžio je izgovor
pa sam morala da čekam da shvatim šta govori.
Pi...
Samo ne prilazi.
Dobro.
Gde je Džoš?
- Čuva mog tatu. - Sam?
Smenjujemo se. U redu je.
Ništa o ovom mestu nije u redu.
Znam.
Žao mi je što sam ikog od vas doveo ovde.
Ovo nije bio plan.
Hteo sam da zaprosim Džoša.
Ja bih se svideo vama,
a mojim roditeljima vi i Džoš.
I svi bismo...
Bilo bi sjajno.
Trebalo je biti sjajno.
To je bio plan.
Težak je to zadatak za trodnevni vikend.
Zdravo.
Čuje li se on?
Ne.
Čak ni ne diše.
Šta?
Sa ovom ludom situacijom,
ako se nešto loše desi,
samo želim da ti kažem...
Šta?
Mislim da si super.
Volim te i mislim da si super.
I ja volim tebe, tata. Hvala.
Evo pištolja.
Tata,
poneo si pištolj na upoznavanju sa mojim dečkom i njegovim roditeljima?
Od tvog ujaka. Naterao me je da ga uzmem zbog medveda.
Znam da je glup, ali evo medveda.
Hvala, tata.
Viči ako ti treba nešto.
I...
Hoćeš da pošaljem Rohana, da sedi sa tobom?
Dobro.
Ćao, Šeron.
Jesi li dobro?
Da. Nisam znala šta da radim, pa radim ovo.
Dobro. Imaš li još?
Džoš mi je spasao život.
- Hvala ti. - Taj mali vrag je utrčao tamo i...
- Hrabriji je nego što misli. - Da.
- Jako ste bliski. - Da.
Kao ti i Rohan.
Bili smo više kad je bio mali.
Valjda sam... Bili smo strogi prema njemu dok je odrastao
jer je bio drugačiji.
Kako drugačiji?
Znaš, nije se ponašao kao drugi dečaci.
Nije izgledao kao drugi dečaci, naročito tamo gde smo živeli.
Rekla sam mu: „Kad si drugačiji, ljudi će te tretirati loše.“
Naučila sam ga da uradi sve kako treba
pre nego što mu neko kaže da greši.
- Roditeljstvo je preteško. - Da.
Postajem pijana, ali ovo je veoma dobro.
- Želiš li još? - Ne, treba da stanemo.
Uskoro ćemo morati da idemo.
Hajde.
Frenk?
Jesi li unutra? Čuješ li me?
Frenk, želim da znaš nešto.
Jebeni peder.
Ljubitelj zadnjica.
Ne, pričam sa pravim Frenkom!
Ako možeš da me čuješ...
Sin ti je idiot.
Ali ga volim.
Čak i pošto se sve ovo nije
...dobro završilo.
Jer mu je kita premala?
- Premala za tvoje dupe. - Bože.
Kita je u redu, zli Frenku.
Upravo gledam u tatinu kitu
i ako je sinova kita iole poput tatine,
kita je mala.
Hoće li neko da preuzme stražu?
Grtalica se nije pojavila.
Baš me briga šta vam vozač govori.
- Daj mi ga. - Ovde smo.
Možeš li da pošalješ nekoga
- da dođe grtalicom? - Daj mi telefon!
Šta to radiš? Možeš li... Prestani!
Halo?
Prekinuli su. Hvala, Saro.
Rekla sam da ću ja to uraditi jer ti očigledno ne možeš.
Rekla sam ti da je ovo loša ideja, a sad sam zaglavila ovde.
Ne bi ni trebalo da budeš ovde. Niko te nije zvao.
Znam to!
Bože.
Plačeš?
Trebalo sam da budem pozvana.
I ja sam ti porodica.
Oženićeš se i preselićeš se u Tinak.
A onda ćete dobiti bebu sa surogat majkom koja će me mrzeti,
sa dadiljom koja me mrzi.
Kao što me tvoja mama mrzi.
A onda sam gotova.
Nemam porodicu kao ti.
To si ti!
Saro, volim te.
Ne znam zašto me tvoja mama toliko mrzi.
Zato što kad si je prvi put srela
si rekla: „Zdravo, kurvo.“
To je lepo.
Tako se ja lepo ponašam.
Ne sviđam ti se.
Umukni, sviđaš mi se.
Ne, ne sviđam ti se.
Mislila si da mi je pidžama čudna.
Šta? Nikad nisam.
Ne znam o čemu pričaš.
I sviđa mi se Džoš.
Žao mi je što sam bila nepristojna.
Mislim da mu nisam ni pružila šansu.
Samo ne želim da Rohan pogreši.
Moraš pustiti Rohana da pogreši.
Nije dete.
I ako uvek pokušava da bude savršen za tebe,
onda neće uspeti...
Šeron, to je demonski pas! Ubij ga!
- Kako? - Ne znam. Samo uradi to!
- Čekaj. Ne gledaj! - Ne!
Jesi li poludela?
Daj da pokušam! Budi mirna!
Šta se, dođavola, ovde dešava?
- Ovo! - Šta?
Evo.
To je...
Zabiću mu prst u guzicu.
Šta?
- Spremna? - Jesam.
- Daj mi to. - Imam te.
Ne
zajebavaj
mi ženu!
Ne zajebavaj mi ženu!
Nemoj!
Mislim da smo ga sredili.
Da.
Jesi li dobro?
Da, dušo, dobro sam.
Ugrizlo me je za narukvicu koju si mi dao.
Tako da je jedva dotaklo kožu.
Uplašio sam se.
U redu je jer si me spasao.
Jesam?
Da, jesi.
Idi da opereš prst.
Bože.
Izvini, Šeron. Imamo trenutak.
Ne, ne to. Mislim da je grtalica ovde.
Vidite li je tamo?
Prednje svetlo. Je l'...
Ne pomera se. Čekaj, to nije grtalica, zar ne?
Ne.
To je druga kuća.
- Ko hoće da čuva Frenka? - Ja ću.
Džoše, čekaj.
Ovo je broj za grtalicu. Zovi dok se ne jave.
Zdravo?
Nadam se da nas neće ubiti.
Zdravo?
Ne sviđa mi se ovde.
Možda imaju fiksni telefon.
Ili motornu testeru.
Šest,
šest.
Zdravo.
Trebala sam vam reći da sam ovde.
Zaglavila sam se u oluji.
Nisam htela da smetam vama i vašim roditeljima
na vašem važnom vikendu.
- Kako ide? - Loše.
Ne uživate.
Ne.
Brenda, tvoja kuća...
Ima promaju?
Ne, ispunjena je...
- Šarmom? - Ne.
Jeste li probudili demona?
Mislila sam da će trebati par iznajmljivanja da se posao obavi,
ali vas dvoje ste uleteli u to.
Mislila sam
da vajfaj nikad neće uspeti.
Ali onda...
Voala.
Telo koje je izabrao je slabo.
Nadala sam se da će izabrati tebe.
Tvoje telo je...
Da li je to čudno? Žao mi je.
Šta nam to govoriš? Šta ona govori?
Da je sve ovo ona namestila?
Ja samo pratim instrukcije, ali da.
Ozbiljno, popijte kafu.
Neće biti ovde još pola sata
kada je Mesec crva pun.
Izvinite.
Zdravo.
Vozač bi trebao da stigne svakog časa.
Kako se zoveš?
Sara.
Samo ostani gde si, Sara, dušo.
Šta?
- Nisam mogla da rizikujem da odete. - Dobro, vraćamo se...
Ne. Rekla sam vam da spava.
Šta je sa ostalima?
Oni su jedva nešto više od senki.
Samo lupi lonac o lonac i pobeći će.
Kako se to desilo?
Bila je to Elina ideja, zapravo.
Je li to devojka u majici Boja Džordža?
Da.
Eli je imala 15 godina. Najviše 16 godina
i živela je u velikoj kući na farmi sa svojom majkom i bratom.
Bila je šmokljan.
I ja sam, valjda.
Mada sam ja bila više nespretna.
Zapravo, bila sam kul.
I iz nekog razloga, Elina majka
...me nije odobravala.
Rekla je da ne treba da se druži sa mnom.
Možda je mislila da eksperimentišemo.
Možda zato što su moji roditelji bili baš upleteni u okultno.
Koji god razlog bio, bila sam srećna što imam prijatelja.
Ali, Eli je bila baš ljuta na mamu.
Htela je da joj se osveti.
Htela je da je uplaši.
A ja sam rekla: „Ako zaista želiš da uplašiš nekoga
šta ako
prizovemo demona?“
To ti je bila prva ideja?
Mislim da niko od nas nije mislio da će uspeti.
Ali eto nas, crtamo krugove na podu
izgovarajući čudne reči
i bacajući pileću krv iznad naših glava
kao da se nešto dešava.
Eli?
Daj popusti malo.
Ozbiljno?
Šta uopšte radiš tamo unutra?
I odjednom, zastrašujući
ali zaista zgodan demon je pred nama.
Pod našom kontrolom.
Čekajući da uradimo svoje.
Rekla sam:
- „Drž' ih.“ - „Drž' ih“?
- Drž' ih! - Drž' ih.
- Drž' ih?
A onda je nestao.
Valjda, da to uradi.
I tako čekamo.
A onda čujemo njenog brata kako vrišti.
A Eli kaže: „Šta si to uradila?“
A ja sam rekla: „Šta sam uradila? Ono što si mi rekla da uradim.“
Rekla je: „Samo sam htela da ih uplašiš.“
A ja: „Da, ovo je prilično strašno.“
Onda je rekla:
„Možda je mama bila u pravu.
Možda ti nisi osoba sa kojom bih se trebala družiti.“
I pre nego što sam stigla da je zaustavim
...Eli je izašla iz kruga.
A to je jedina stvar
koju ne treba da radiš.
Jer onda demon može
da ti otkine lice, pojede dušu.
Ti si luda.
Možda zato što sam gledala kako troje ljudi ubija
demon koji me je pustio da pobegnem,
samo da bi mi stavio glasove u glavu svakog trenutka mog života
kako bih mu donela odgovarajuće ljudsko telo!
Možda zato delujem malo ludo.
Postoji tona pravila umešanih u ovo.
Mora da bude Mesec crva, i tako dalje.
Pomozi nam.
Ako je Andras u tvojoj glavi,
sigurno znaš šta možemo da učinimo.
Ne.
Čim ga je tvoj otac pozvao u svoje telo,
smrt je započela.
Domaćin će preći
i Andras će postati.
I gozba počinje
i svi će umreti.
Čak i ti?
Ne, ja sam mu verni sluga.
To je loša veza.
Jedina mi je.
Dobro, vreme je da uradim ovo.
Moram da pomognem Andrasu da pređe krug.
Čekaj, krug koji si crtala oko kuće sa štapom?
Da.
Nije li to čudno što je bilo juče?
Zar nije ludo?
Šta je sa svim tim gej stvarima sa njim?
Star je.
Šta da radiš? To je drugačija generacija.
Hajde, uradimo to.
Brenda, molim te.
Ne možete ništa da uradite.
Šta ako domaćin ne može da pređe?
- Kako? - Ako je domaćin
mrtav.
Nema domaćina, nema prelaska.
O čemu to pričaš? To je moj tata.
Ne funkcioniše to tako.
Osim toga, nikad to ne biste probali.
Vi ste samo par finih gejeva.
Sada me izvinite, moram da idem u kupatilo.
Ne želiš valjda ozbiljno da ubiješ mog oca, zar ne?
Ne, naravno da ne.
Samo pokušavam da smislim šta da radim.
Pa, očito, moramo da je sprečimo, zar ne?
Ona je vodič ili šta već. Moramo da skinemo vodiča.
Da, ne. U pravu si.
Da.
Dobro.
Kada izađe iz kupatila, zgrabiću je,
a ti je udari u lice.
Šta? Ne mogu nekoga da udarim u lice.
Onda ti možeš da je zgrabiš, a ja ću je udariti.
Ne mogu da je zgrabim.
Onda moraš da je udariš, Ro.
Izvini, odlepio sam. Samo malo... Žao mi je.
Žao mi je.
Žao mi je zbog onoga što sam rekao o tvojoj muzici. Nisam to mislio.
Dobro, udari moju ruku.
- Vežbaj. - Tako si dobar, Džoše,
ali samo improvizuješ sa Robom.
Kako će ljudi znati koliko si dobar
- ako sviraš samo sa Robom? - Ro, samo udari
u dlan.
To je dobro.
- Prilično dobro. - Da, možeš ovo.
- U redu. - Dobro.
Uradimo ovo, jebote.
Dobro.
Unutra je, zar ne? U kupatilu je?
- Jebiga! - Jebiga!
Gde je sneg?
Hajde, mesec crva je izašao.
- Da, ali ko je uzeo sneg? - Koga briga?
Ko je ova žena?
Ona je prijatelj demona.
Počela je da peva i sav sneg je poleteo uvis i...
On je kontrolor oluja.
Kučkin sin.
Brenda, jebeno prekini!
Džoše!
- Bože! - Prokletstvo!
Džoše!
Šta ona to govori?
Latinski.
Ti to govoriš, zar ne?
U srednjoj školi.
Ona govori nešto kao:
„Onima koji... krug.“
„Oslobodite krug?“ Ne.
„Sloboda leži van kruga.“
Moramo ga zaustaviti.
- Ro! - Moramo da idemo.
A šta tačno mi treba da radimo?
Kako znam, Lidi? Zašto je ne pitaš?
Zauzeta je.
Frenk, ne.
Znam da me čuješ.
Molim te, prestani sa ovim.
Mama, ne! Molim te, ne prilazi.
Molim te, ja...
Oče, molim te, moraš da se boriš.
„Oče?“
Otac te nikad nije želeo!
Ne verujem ti.
Bože! Gde je pištolj?
Dao sam ti ga, Sara.
- Ostavila sam ga negde! - Gde?
U kuhinji!
Džoše!
Gde idemo?
Nađi gde da se sakriješ. Ja moram da ga zaustavim.
Šta? Ne! Šta ćeš da uradiš?
Ne možeš ništa. Video si ga.
Ostaješ sa mnom.
Ne. Mama, stani!
Uvek kažeš da si me odgojila da budem dovoljno jak da se suprotstavim svemu.
Moraš me pustiti da to uradim.
Šta?
Šta je...
Gde je Ro?
Gde je pištolj?
Izgubila sam ga.
DEMONOLOGIJA I VEŠTIČARENJE SER VOLTER SKOT
VAJFAJ MREŽA POLJA HAZLTON 5G LOZINKA EGO-SUM-TIBI-ANDRAS
Svi će umreti.
Vajfaj lozinka.
Nisi htela da nas povrediš.
Htela si da nas upozoriš.
Da, to uopšte nismo tako razumeli.
Ljudi...
Frenk je budan.
Dođavola. Izgleda kao govno.
Posednut je demonom, Klife.
- Ne prilazi. - Dobro.
Treba da idemo. Pokušajmo da odemo.
Gde ćemo da idemo, Lidi?
Samo će lebdeti okolo i ispovraćaće se po nama ponovo.
Džoše.
Ro.
- Šta to radiš? - Završavam sa ovim.
Uzmi ovo. Uzmi.
Volim te. Znaš to, zar ne?
Ro, šta to radiš?
Znaš šta treba da radiš.
Brenda!
Stvarno misliš da ovaj starac može da osvoji svet?
Njegovo telo je slabo kao govno. Pogledaj ga.
Neka Andras uđe u mene.
- Šta? Ne! - Šta to radi?
Imam reči ovde.
Govori!
Ego sum tibi Andras.
Andrase, dajem ti sebe.
Tibi Andras.
Džoše, sada!
Ego sum tibi Andras.
- Ne! - Uđi u mene.
Ja sam zgodniji i mlađi godinu dana!
Stani, zbunjuješ stvari.
Već imamo dobrovoljca.
Ego sum tibi Andras.
Treba mu domaćin!
Ljudi!
Ego sum tibi Andras.
Tibi Andras.
Ego sum tibi Andras.
Sranje!
Svetih mu krekera!
Ego sum tibi Andras.
Pazi se robot-dame.
Šta je to, dođavola?
Je l' pomoglo?
Ne, dušo, to nije bilo ništa. Pođi s nama.
Ne znam šta radimo, ali to radi.
Zbunjuje ga.
Uđite u krug, momci, hajde. Počnite...
Ego sum tibi Andras.
- Ego. - Sum.
- Tibi. - Andras.
Ne!
Ubijate ga!
Treba domaćina.
Mora da pređe krug.
Napravili smo svoj krug, kučko.
Izvini, ne sviđa mi se ta reč. To nisam ja.
Ubili ste ga!
Možeš da ideš kući, Andrase.
Moja kita je velika.
Ro...
Učinio bi to za mene?
Ti bi to uradio za mene.
Vidi šta sam našao
u travi.
Kako je to dospelo tamo?
Ro.
Bože.
Znam da voliš da kontrolišeš
- sve... - Da. Odgovor je da.
- Moram da pitam! - Da, Džoše, da.
Znala sam da će se ovo desiti.
Učestvovala sam.
Da.
- U redu je. - Kejt.
- Ne svađamo se. - Srećni smo.
- To je baš lepo. - Jeste...
Ro...
Žao mi je.
Tako mi je žao.
Tata, znao sam da ne govoriš ti te stvari.
Ne, nisi. Ne u potpunosti.
I treba da znaš koliko mi je stalo do tebe
i koliko te volim.
Ali ako ti ne kažem,
kako bi znao?
Tata...
Ako ti ne kažem, kako bi znao?
Bože, ovo je bilo puno.
Ro,
vidi.
Bože.
Eli, slobodni smo.
Andras više ne može da nas povredi.
To je bila naša šala.
Uvek smo delile jedna drugoj prst.
Bilo je veoma popularno 80-ih.
Ne sviđa mi se ovo.
Jesi li videla to?
- Nisam. - Samo su nestali.
- Ništa nisam videla. - Nisi videla?
Izmorena sam, pa ću otići.
Odjava je u 11 sati.
Ideš u zatvor, psihopato.
Napišite recenziju.
Imam ja recenziju.
Popušiš mi!
Izvini, to je... Nisam svoja ovog vikenda.
VIKEND SA RODITELJIMA
Zašto je bio ptica?
Da, zašto je Andras bio ptica?
Vređao je nas a on je bio ptica?
- Jebi se. - Da, jebi se, druže.
Ti si jebena ptica.
- Šta, jebote? - Gubi se odavde!
Da, odjebi odavde, Andrase.
Budi ptica negde drugde.
Jebiga.
Mada, nije sve bilo loše.
Rekao si: „Da.“
Ne mogu da verujem da sam video tatin tvrd...
VIKEND SA RODITELJIMA
Prevod titlova: Dragoslav Stanković