‫בפרק הקודם של "קרוס"...‬
‫איבדתי את אשתי, מריה, לפני קצת יותר משנה.‬
‫אנחנו צריכים שתיקחו פיקוד על תיק אמיר גודספיד.‬
‫נמצא מת ברכבו לפני ארבעה ימים.‬
‫לאמיר היה ראש שופע רסטות יפות. כשמצאו אותו הן היו מגולחות.‬
‫מי שרצח את אמיר היה צריך להפוך אותו למישהו אחר קודם.‬
‫מדוע?‬
‫אני לא מבין איך גבר שחור מסוגל להיות שוטר.‬
‫- אלכס. - הייתי מרגיש שאני בוגד באנשיי.‬
‫אלכס!‬
‫אתה צריך להתמודד עם אובדן מריה.‬
‫- איפה מצאת את זה? - בארון של אימא.‬
‫לדעתך הרוצח של מריה התגנב פנימה ושם אותו בארון בשביל דיימון?‬
‫טאבי, לא!‬
‫טאביו למונס נורה כנקמה על הריגת אמיר.‬
‫הדרך היחידה לעשות לזה ספין...‬
‫היא למצוא את הרוצח האמיתי.‬
‫שוגר, כדאי שתראה.‬
‫רוצה לדעת מה הדבר האחרון שאשתך אמרה לפני מותה?‬
‫מי זה?‬
‫ניפגש בקרוב מאוד.‬
‫אל תזוז!‬
‫אלכס! אלכס!‬
‫מצטערת, אבא. הייתי צמאה.‬
‫בואי.‬
‫בבקשה. קדימה.‬
‫קח אותה בחזרה למיטה. אני אסדר כאן.‬
‫בואי לכאן, מתוקה. מצטער.‬
‫אני מצטער, מתוקה. אני מצטער.‬
‫זה בסדר, אבא.‬
‫קרוס‬
‫- יש לו עוד אחד. - לא נכון! יש לי רק שניים.‬
‫ראש העיר השחור הראשון בעיר?‬
‫מריון בארי!‬
‫- כן. - מי?‬
‫דיימון, ג'אני, קדימה. בואו נזוז.‬
‫אימא של סימבה.‬
‫נלה.‬
‫- סאראבי! - נחמד. חשבתי שתיפסלי.‬
‫הסתלקו מכאן.‬
‫ביי, הדוד ג'ון.‬
‫היי.‬
‫בסדר, תסתלק מכאן.‬
‫היי, ג'אני.‬
‫תני לי לדבר איתך בנוגע לאמש.‬
‫זאת הייתה אשמתי.‬
‫הייתי צריכה להישאר בחדר כמו שאני אמורה.‬
‫מתוקה, לא.‬
‫לא, את לא אשמה בשום דבר מאירועי הלילה.‬
‫בסדר? הייתי מודאג בנוגע לעניינים של מבוגרים,‬
‫לא הייתי צריך להפחיד אותך ככה.‬
‫את מבינה אותי?‬
‫בסדר?‬
‫בסדר, שיהיה לכם יום טוב.‬
‫תדאג שלך יהיה יום טוב.‬
‫כן.‬
‫ברצינות?‬
‫כיוונת אקדח לג'אני?‬
‫אני יודע שמישהו היה בבית שלי. בסדר?‬
‫שמעתי רעש באישון לילה.‬
‫זאת אחריותי לשמור על המשפחה הזו.‬
‫"לשמור"?‬
‫אם היית עושה הערכה פסיכולוגית למישהו שעשה את מה שעשית,‬
‫היית מסיע אותו לביה"ח בעצמך.‬
‫בסדר, חכה. רגע.‬
‫האם זה רגע שאני גאה בו, ג'ון? לא.‬
‫האם מגיעה לי כותונת משוגעים?‬
‫אין לי זמן למנות את כל הדרכים שבהן אתה טועה כרגע.‬
‫התקשרו מחדר המתים. חיפשו בחפצים של טאביו.‬
‫לא מצאו טלפון.‬
‫הטלפון היה עליו כשתפסנו אותו.‬
‫שלחתי שוטרים לערוך חיפוש בזירה.‬
‫הוא בטח נפטר ממנו בין הדירה למקום שבו נורה.‬
‫הם הפכו את המקום, אבל לא מצאו שום דבר.‬
‫אז טאביו היה האחרון שהתקשר לאמיר.‬
‫עכשיו שניהם מתים.‬
‫הטלפון הזה הוא קצה החוט היחיד שלנו.‬
‫שאנון, אני ג'וש.‬
‫אתה לא נראה כמו ג'וש.‬
‫לא התכוונתי לבלבל אותך.‬
‫אני לא יכול לשים את תמונותיי האמיתיות ביישומים האלה,‬
‫בגלל סוג העבודה שלי, אור הזרקורים יכול להיות אכזרי.‬
‫כן. שטויות במיץ.‬
‫למה גברים נשואים תמיד עושים את זה?‬
‫אני לא נשוי.‬
‫עם החברה האחרונה שלי, הלחץ נעשה ממש רציני,‬
‫וזה פשוט יותר אם אני שומר על חיי הפרטיים פרטיים.‬
‫גם זה שטויות במיץ.‬
‫אם אתה מתחזה, כדאי שתמציא סיפור טוב יותר.‬
‫לא. היי, חכי. תקשיבי, אני מצטער.‬
‫הייתי צריך להיות כן איתך. בסדר?‬
‫הייתי צריך להיות.‬
‫לפני שאת הולכת, תני לי להזמין אותך לארוחת בוקר?‬
‫שאלי אותי מה שאת רוצה.‬
‫ואם אחרי זה לא תרצי לראות אותי יותר לעולם, אני לגמרי אבין.‬
‫תראי, את כבר כאן.‬
‫זה לא יזיק, נכון?‬
‫בסדר, ג'וש.‬
‫- בוקר טוב, בלשים. - לעזאזל.‬
‫באמת גרמת לחצי משטרה לחפש טלפון?‬
‫- עקבת אחרינו לכאן? - לא הייתי צריכה.‬
‫אתם צריכים נקניקייה ופודינג בננה כדי לחשוב.‬
‫יש אמת בדבריה.‬
‫אתם מחפשים את הטלפון של טאביו למונס.‬
‫אין תגובה.‬
‫מגפיים יפים.‬
‫המוכרת אמרה שהצבע הנכון נלחם בדיכאון עונתי,‬
‫שכנעה אותי ב-50% הנחה.‬
‫- לא הייתה לך ברירה. - נכון?‬
‫הייטאוור, אנחנו אוכלים, אם את לא משלמת...‬
‫אם זה הטלפון של טאביו, זה אומר שלדעתכם‬
‫הוא קשור לתיק אמיר גודספיד.‬
‫אין תגובה.‬
‫משמע לדעתכם טאביו רצח את גודספיד.‬
‫או שאולי מי שרצח את טאביו רצח גם את גודספיד.‬
‫אין תגובה.‬
‫ראיתי את הדוח הבליסטי.‬
‫אין הרבה בריונים עם רובי צלפים.‬
‫מי לעזאזל נותן לך דוחות בליסטיים?‬
‫אין תגובה.‬
‫צריך למצוא מקום חדש.‬
‫גם הסרטון הזה וגם השערורייה סביבו הפכו לוויראליים.‬
‫יש לנו מפגינים מחוץ לעירייה, יומם וליל.‬
‫והדבר הזה על סף להפוך לסופת חרא ברמת ג'ורג' פלויד.‬
‫בדיוק מה שאנדרסון קיוותה להימנע ממנו בזה שנתנה לך את התיק.‬
‫אנדרסון נתנה את התיק לאדם שחור בשביל הרושם, כולם יודעים את זה.‬
‫טוב, עכשיו כולם עובדים על התיק. כל צבעי הקשת הארורה.‬
‫רק שעכשיו עלינו לשים בצד את תיק גודספיד,‬
‫לגלות איזו כנופיה ירתה בטאביו.‬
‫זה אותו התיק.‬
‫ואין לזה קשר לסמים או לסכסוך.‬
‫טאביו נרצח מפני שידע משהו בנוגע לאמיר.‬
‫אם היה לנו הטלפון שלו...‬
‫מספיק עם הטלפון הזה!‬
‫החיפושים שערכת דפקו אותנו.‬
‫מבחינת כוח אדם וקשרים בקהילה.‬
‫אם לא היו מטאטאים את תיק גודספיד מתחת לשטיח...‬
‫אני לא נכנסת לזה.‬
‫היי, תריץ את הסרטון לאחור.‬
‫טאביו מעורב בזה עם לפחות שלוש כנופיות שאנחנו יודעים עליהן.‬
‫אנחנו צריכים לצאת ולהוציא מהן מידע.‬
‫כמה מהן לדעתך מעסיקות צלף?‬
‫את חושבת שאם זה קורה בשכונה שחורה זה קשור לכנופיות?‬
‫אם זה הולך כמו בריון ומדבר כמו בריון...‬
‫שם. בוא נראה את זה שוב.‬
‫היא לקחה את הטלפון.‬
‫- די, באמת? - עזוב.‬
‫שניכם תחקרו את נערת הטלפון.‬
‫כל השאר, נערו את השכונה ותראו מה נופל.‬
‫זאת הודעה קולית. מאמיר.‬
‫והבאת את החרא הזה לכאן?‬
‫הם הרגו את טאביו, נס.‬
‫אני יודעת, מל! פשוט...‬
‫טאבי מתוק, למה שלא תשחק עם הטאבלט של אימא, בסדר?‬
‫דאגי לטאבי ואשמור על פרופיל נמוך.‬
‫אני צריכה לקחת את הטלפון למישהו שיעשה צדק.‬
‫למה את?‬
‫מי עוד, לעזאזל?‬
‫אנשים יראו את האב של בני‬
‫ויראו עוד חבר כנופיה שחור שנורה למוות.‬
‫אם לא אתנהג כאילו חייו היו בעלי משמעות,‬
‫מי לעזאזל תעשה את זה?‬
‫ארוחת ילדים‬
‫אם את הולכת לשחק אותה גיבורה, מוטב שתגני על עצמך.‬
‫תודה.‬
‫טאבי מתוק, אני צריכה שתישאר עם הדודה מל לזמן מה.‬
‫בסדר?‬
‫לא! אני רוצה להישאר איתך.‬
‫אמרת שאוכל לרכוב על הסוס הלבן!‬
‫ואתה יכול. אתה תרכב עליו.‬
‫בסדר, כשאני אחזור,‬
‫תוכל לרכוב על הסוס כמה פעמים שמתחשק לך.‬
‫כרגע, אני צריכה שתהיה ילד טוב לדודה מל, בסדר?‬
‫- אני אוהבת אותך. - אני אוהב אותך.‬
‫אני אתקשר אלייך.‬
‫בובי, אמרת לי שהעניין טופל.‬
‫הוא טופל.‬
‫אבל החברה של טאביו לקחה את הטלפון שלו כששכב שם בראש מפוצץ.‬
‫עכשיו קרוס מחפש אותה ואומר לאנשים שגודספיד נרצח‬
‫וטאביו נהרג כדי לטייח את זה.‬
‫איך הוא יכול לדעת את זה?‬
‫לדעתי הוא מנחש, אבל...‬
‫הילד הזה טוב למדי בניחושים, אם לא שמעת.‬
‫אם אתה חושב לחטוף עוד אחת עכשיו, אל תעשה את זה.‬
‫לא. לא עוד אחת.‬
‫האחרונה.‬
‫אתה מכיר את קרוס אישית?‬
‫מעולם לא עבדתי איתו על תיק, אבל... אני מכיר אותו.‬
‫אני חושב שאצטרך להכיר אותו טוב יותר.‬
‫אני חושב שאצטרך לדעת עליו הכול.‬
‫אין סיבה להתעסק עם קרוס.‬
‫בסדר?‬
‫אני אמצא את הטלפון והבחורה לפניו.‬
‫כל מה שאתה צריך זה לקחת פסק זמן‬
‫ולחכות שכל החרא של גודספיד ייעלם.‬
‫ונסה.‬
‫החברה.‬
‫לא השגתי כתובת, אבל היא עובדת‬
‫במכון היופי אפסון.‬
‫אתה צריך להשיג לי את הטלפון הזה, בובי.‬
‫ואם אתה רוצה שהתשלומים הגדולים ימשיכו,‬
‫אני מציע שתהיה כלב טוב ותציית.‬
‫אני לא אחד מהמשרתים הקטנים שלך.‬
‫אם תסבך אותי, אנחנו נהיה בבעיה.‬
‫הוא נושך.‬
‫כמו בן זונה.‬
‫דיימון, מה מצאתי בתיק הגב שלך?‬
‫נבחרת ל"ארלי מוצרט" ולא אמרת כלום?‬
‫אני לא מתכוון להשתתף.‬
‫מה זאת אומרת, "לא מתכוון להשתתף"?‬
‫ג'אני.‬
‫מי אמר לך שאתה מחליט? זה לא תלוי בך.‬
‫אבל אני לא רוצה.‬
‫אתה מנגן יפה.‬
‫למה אתה לא רוצה לנצל הזדמנות נפלאה כזאת?‬
‫אני פשוט לא.‬
‫ג'אני.‬
‫מה?‬
‫את ממש טובה בזה.‬
‫את משחקת טוב מאוד.‬
‫אני יודעת.‬
‫איפה אתה?‬
‫אני כאן מאחור.‬
‫היית צריך לומר משהו.‬
‫אל תחכה שאמצא את זה בתחתית התיק שלך.‬
‫היכנס פנימה.‬
‫הגיע הזמן שתעשה את שיעורי הבית שלך.‬
‫ג'אני.‬
‫ג'אני?‬
‫ג'אני!‬
‫מה את עושה כאן בחוץ?‬
‫מחפשת את האיש.‬
‫מה? איזה איש?‬
‫זה שדיבר איתי.‬
‫פניי לשלום.‬
‫הן לא זהות לחלוטין אבל...‬
‫הן יפות.‬
‫אני מוכנה לקבל אותן בתנאי אחד בלבד.‬
‫תעזור לי לחנוך אותן.‬
‫בארוחת ערב.‬
‫רק שנינו.‬
‫"רק שנינו", נשמע מעולה.‬
‫יופי.‬
‫התראה מצלמות אבטחה 7-1 מנותקות.‬
‫חתכת את הכבלים?‬
‫טוב, מה לעזאזל הייתי אמורה לעשות,‬
‫כשאיזה חלאה מדבר לנכדה שלי דרך מצלמה?‬
‫אמרתי לך שהמצלמות האלה הן טעות גדולה.‬
‫זה לא המצלמות. הוא היה כאן.‬
‫אנשים פורצים לכאלה מרחוק כל הזמן, שוגר.‬
‫הוא היה כאן.‬
‫אחת-אחת-חמש, אחת-ארבע-שבע?‬
‫חמישה עשר בינואר, בשעה 1:47 בצהריים.‬
‫היום ושעת המוות של מריה.‬
‫זה השיר האהוב עליי!‬
‫מניקור-פדיקור? תצטרך לחלוץ את המגפיים.‬
‫כן, כן, כן.‬
‫אני רוצה את שוונסה תשרת אותי.‬
‫שמעתי שהיא הטובה ביותר.‬
‫היא לא כאן היום.‬
‫בסדר. טוב, את יודעת... מתי היא חוזרת?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תוכלי להתקשר אליה?‬
‫ניסיתי קודם, היא לא ענתה.‬
‫בסדר.‬
‫מה אם היית צריכה למסור לה משהו‬
‫בעניין של... חיים ומוות?‬
‫היכן היית מחפשת אותה?‬
‫תחנו ממול לבית. תתקשרו אליי אם אתם רואים משהו חשוד.‬
‫כל דבר שהוא, בסדר?‬
‫וגה בדיוק התקשרה.‬
‫שמה של נערת הטלפון הוא ונסה נוריס.‬
‫יש שמועה שהיא אצל אחותה בדאבל-יו ליד רחוב 15.‬
‫בוא ניסע לשם.‬
‫בלי טלפונים נא להפקידם בכניסה‬
‫אם לא אוכל לפרסם את זה, אתה מוותר על פרסום בחינם.‬
‫יש אנשים שלא יודעים כיצד להתנתק.‬
‫אני חושבת שאני אחת מאותם אנשים.‬
‫אני לא יודעת מה לעשות בלי טלפון.‬
‫את יודעת, בזמנו כשהשתמשנו בטלפונים כדי באמת להתקשר לאנשים,‬
‫היו דברים כאלה שקראו להם, איך קראו להם?‬
‫כן, ספרים. בערך בגודל כזה, עשויים מנייר.‬
‫אתה קורא ספרים? כאילו, ספרים ממשיים באמת?‬
‫- כן. - טוב, מה יש לך על ארונית הלילה?‬
‫טוב, כרגע, אני קורא שוב ספר אהוב וישן.‬
‫הוא נקרא "החוחית"?‬
‫מאת דונה טארט? הוא גם אחד מהאהובים עליי.‬
‫אז שמעת על ספרים?‬
‫- גם את קוראת? - כן. לפעמים אפילו על נייר ממשי.‬
‫- וואו! - אל תספר לאף אחד.‬
‫- לא רוצה לאבד את כרטיס דור ה-Y שלי. - זה יהיה הסוד שלנו.‬
‫אחרייך.‬
‫הצפנת קוד מרחוק‬
‫למה זה נקרא דור ה-Y ולא דור המילניום?‬
‫זהירות על הראש. זה יכול להיות מעט, את יודעת, קטלני.‬
‫- אלוהים. - כן.‬
‫וואו!‬
‫אני אשמח להציג משהו כזה.‬
‫אני יכול לקשר אותך עם הסוכן של האומן, אם תרצי.‬
‫כן, מלונות ארמדה לא בדיוק ידועים בשל החזון האומנותי שלהם.‬
‫לא?‬
‫השיא שלי השבוע היה להשיג 180 רפרודוקציות של רותקו‬
‫לחדרי ארוחת בוקר בפריסה ארצית.‬
‫אז אם מלונות ארמדה אינם עבודת החלומות שלך, מה כן?‬
‫אוצרת ראשית בריץ.‬
‫חופש אומנותי.‬
‫תקציב כמעט בלתי מוגבל.‬
‫תערוכה שונה בכל מיקום ברחבי העולם.‬
‫- אז איך משיגים עבודה כזאת? - תגיד לי אתה.‬
‫הגשתי מועמדות עשרות פעמים. אני לא מצליחה לקבל ריאיון.‬
‫פרשנות על הצריכה של מוות?‬
‫או אודה לרוקי בלבואה?‬
‫זה מוזר שאני ממש אוהבת את כל זה?‬
‫בכלל לא.‬
‫לדעתי זה טבעי.‬
‫רוב האנשים פשוט לא רוצים להודות בכך.‬
‫אנשים רוצים לפחד.‬
‫שיגרמו להם להרגיש משהו.‬
‫החיים שלנו כל כך סטריליים, הכול ארוז מראש בניילון נצמד.‬
‫לא פלא שלהסתכל למוות‬
‫ישר בעיניים גורם לנו להרגיש חיים יותר?‬
‫מחוברים יותר?‬
‫תמונה עם מלאך המוות?‬
‫טוב, יהיה לנו לעונג.‬
‫היי, מה שלומך? אני הבלש אלכס קרוס.‬
‫אני כאן כדי לדבר עם ונסה נוריס.‬
‫אני יודעת מי אתה, הבלש קרוס. ונסה לא כאן.‬
‫הבנתי. אני רק זקוק לחמש דקות מזמנה.‬
‫ונסה לא כאן.‬
‫- דודה. - לא עכשיו, מותק.‬
‫היא לא הסתבכה בצרות, בסדר? לא איתנו.‬
‫אז למה אתה מחפש אותה?‬
‫ידוע לנו שהטלפון של טאביו אצלה.‬
‫המשחק שלי לא פועל.‬
‫אימא אמרה שאוכל לשחק במשחק שלי.‬
‫זה הטאבלט של אימא שלך. לא יודעת איך לתקן את זה, טאבי!‬
‫לעזאזל. אני מצטערת, טאבי. סליחה.‬
‫היי, זה "בית גידול לחיות"?‬
‫אני מכיר את השיר. הילדים שלי משחקים בו כל הזמן.‬
‫את יודעת, בטח אוכל לעזור, אם את רוצה.‬
‫איש קטן, תראה לי איך אתה משחק.‬
‫אתה תקוע בבית הגידול המדברי. הייתי במצבך.‬
‫מה שאתה צריך לעשות זה להפוך לצב יבשה, נכון?‬
‫ואז לחפור מתחת לחול כדי לצאת.‬
‫אתה יודע מה ההבדל בין צב יבשה לצב ים?‬
‫צב ים נכנס למים. אימא קראה לי את זה באחד הספרים שלי.‬
‫באמת?‬
‫אתה קורא הרבה עם אימא?‬
‫תודה, הבלש קרוס, אבל הגיע הזמן שתלך.‬
‫היי, אני באמת רוצה לעזור לאימא שלך, טאבי.‬
‫- אתה יכול לומר לי איפה היא עכשיו? - כן.‬
‫כשאראה אותה, אוכל לרכוב על הסוס הלבן כמה שבא לי.‬
‫עוף לי מהבית.‬
‫שוטר כושי מניאק.‬
‫אחותה אמרה משהו?‬
‫לא. אבל הילד של ונסה היה שם.‬
‫הוא אמר משהו על רכיבה על סוס לבן כשהוא יראה את אימא שלו.‬
‫- אולי יש לזה משמעות. - זה כל מה שהצלחת להשיג?‬
‫אתה רוצה לנסות, ג'ון?‬
‫תקווה שקיילה תוכל לבוא להציל את המצב.‬
‫היא עדיין מאתרת את הטלפון של טאביו.‬
‫אם הוא אי פעם יצוץ שוב.‬
‫תודה.‬
‫הלו?‬
‫היי, מל.‬
‫נס? את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫מתי את באה לקחת אותי?‬
‫טאבי מתוק.‬
‫בקרוב, אתה יודע?‬
‫אולי אפילו מחר.‬
‫נס, השוטרים היו כאן.‬
‫הם יודעים על הטלפון.‬
‫כולם מחפשים אותך.‬
‫לא משנה איפה את עכשיו, את צריכה להיעלם.‬
‫תראי, כן... לא... מל, אני יודעת. בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫אף אחד לא יודע איפה אני.‬
‫אני צריכה לנתק, בסדר?‬
‫סכסוך כנופיות או טיוח משטרתי?‬
‫מנהיג כנופיה נורה למוות הרוצח מסתובב חופשי‬
‫היי, לאן נושבת הרוח הלילה?‬
‫ויסקי או ג'ין?‬
‫הגעתם לטניה הייטאוור מעיתון הוושינגטון טלגרם.‬
‫נא השאירו הודעה.‬
‫שלום, מיס הייטאוור.‬
‫קוראים לי ונסה.‬
‫אני מתקשרת כי אני חושבת שיש לי משהו שאת צריכה לשמוע.‬
‫זה בנוגע לאמיר גודספיד.‬
‫בבקשה תתקשרי אליי.‬
‫מה זאת אומרת, "היא פה"? אמרתי לך, אני לא רוצה.‬
‫זה לא משנה מה אתה רוצה.‬
‫בבית הזה, תקבל את מה שאתה צריך, בין אם תרצה ובין אם לאו.‬
‫לא, לא. שתיים-תשע-שתיים-אפס-אחת-אפס.‬
‫אני זקוק ל-24 השעות האחרונות של ההקלטות.‬
‫לא תוכלי להכריח אותי לנגן בפסנתר עם זקנה לבנה.‬
‫דיימון, מספיק.‬
‫אל תהיה קשוח מדי איתו.‬
‫שלום, דיימון.‬
‫אני לא מה שציפית לו, נכון?‬
‫טוב, אם אתה מפחד מדי לנגן, זה לא ישנה מי המורה שלך.‬
‫- אז... - אני לא מפחד.‬
‫לא?‬
‫ילד מוכשר שבכלל לא רוצה לשמוע על התוכנית?‬
‫בהחלט נשמע לי כמו מישהו שמפחד.‬
‫טוב, אני לא.‬
‫אז לפחות תשאל אותי מה מכון ארלי מוצרט‬
‫יכול לעשות בשבילך ובשביל עתידך.‬
‫כן, זה מה שחשבתי, אתה מפחד.‬
‫לא. אני לא.‬
‫- אנחנו יכולים לדבר. - טוב.‬
‫בסדר, אדוני, תראה לי איך אתה מנגן סולמות.‬
‫ג'אני, ראית את המספרים שהוספתי לקלס שלך?‬
‫ג'אני? ג'אני!‬
‫רציתי להגיד לך שאת יפה מאוד.‬
‫ממש כמו אימא שלך.‬
‫ילדה.‬
‫מה את עושה כאן בחוץ?‬
‫הכול בסדר, מתוק?‬
‫כן, כן.‬
‫הכול טוב.‬
‫מזהה גאון אמיתי כשאתה שומע אותו?‬
‫דיימון, מיקום האצבעות שלך מצוין.‬
‫איפה למדת לעשות את זה?‬
‫אימא שלי לימדה אותי.‬
‫בוא ננסה את זה.‬
‫אימא, זאת אני.‬
‫את באוויר, אבל לא יכולתי לחכות כי קיבלתי שיחה מהריץ.‬
‫הם מזמינים אותי לריאיון.‬
‫תתקשרי כשאת נוחתת. אני אוהבת אותך. ביי.‬
‫היי.‬
‫הייתה לי פגישה ברחוב 16 וחשבתי...‬
‫אבל נשמע שיש לך בשורות טובות?‬
‫כן. הוזמנתי לריאיון.‬
‫בריץ. האם...‬
‫זה מעולה.‬
‫האם אתה...‬
‫עשיתי כמה שיחות?‬
‫אולי.‬
‫- זה... וואו. - שכחי מזה.‬
‫אני אוהב לעזור לאנשים לממש חלומות.‬
‫אם תרצי, אוכל לעזור לך עם הריאיון, פגישת הכנה.‬
‫מחר בבוקר, אצלי?‬
‫היי, אני... ממש נהניתי לבלות ביחד‬
‫אבל... אני חושבת שזה קצת מוקדם‬
‫שנבקר זה את זה.‬
‫וואו. סליחה. בכלל לא התכוונתי לזה.‬
‫לא שלא הייתי... כלומר, את מהממת...‬
‫סליחה, אני פשוט אשתוק.‬
‫כן.‬
‫סליחה. מה בנוגע לזה?‬
‫מחר בבוקר, אני אבשל מלא קותלי חזיר,‬
‫אכין קפה טרי, ואת מוזמנת לקפוץ אליי‬
‫לקבל עצה בלתי מזיקה, אפלטונית...‬
‫וידידותית במיוחד.‬
‫טוב, כדאי ש...‬
‫ולך כדאי לחזור לעבודה, מיס ויטמר.‬
‫אני יודע שאימא שלך לימדה אותך לא ללבוש חולצה מלוכלכת לדייט.‬
‫אני לא הולך.‬
‫בנאדם, תפסיק לחרטט.‬
‫תבריז לאישה הזאת ולעולם לא תקבל עוד הזדמנות.‬
‫דרום מזרח העיר יתפוצץ אם לא נפתור את התיק הזה.‬
‫אתה תתפוצץ אם לא תקבל חופשה.‬
‫מעולם לא היית מסוג השוטרים שמשאירים את העבודה במשרד.‬
‫תוציא את מה שיושב עליך.‬
‫יש פסיכופת שמאיים על משפחתי.‬
‫דיימון מתנהג לא יפה.‬
‫כיוונתי אקדח על ג'אני.‬
‫וזה היה לפני שהוא התחיל לדבר אליה דרך המצלמה.‬
‫- לילדים יש חוסן נפשי. - מה לומר להם?‬
‫"אל תצאו מהבית או שהמשוגע שרצח את אימא שלכם יתפוס אתכם"?‬
‫"אבל אל תפחדו עד כדי כך שתחטפו פוסט-טראומה"?‬
‫במקרה חירום, אתה אמור לשים את מסכת החמצן קודם, שוגר.‬
‫אתה צריך לזיין.‬
‫אני צריך לגלות מי מתעסק עם המשפחה שלי.‬
‫וכך נעשה.‬
‫ניצלתי כל טובה שהיו חייבים לי.‬
‫הדנ"א מהצעיף של מריה הועבר לראש הרשימה, בסדר?‬
‫עכשיו, תפסיק לחשוב על זה וצא מהבית.‬
‫אני אשמור על הקטנים.‬
‫עוגיות, חלב וסיפור קצר לפני השינה.‬
‫ואולי אני אעיר אותם בבוקר?‬
‫היי, זה לא ככה.‬
‫זה עומד להיות ככה.‬
‫אני יודע מה פירוש הדבר כשאישה מזמינה אותך אליה כדי לבשל לך.‬
‫- תפסיק. - אני לא הולך להפסיק.‬
‫אתה צריך להתחיל לעלות במדרגות ולהתבשם בניחוח טוב.‬
‫- "ניחוח טוב"? - כן.‬
‫מה אתה יודע? יש לך ריח של כדורי נפטלין ובושם אולד ספייס.‬
‫הלו?‬
‫ונסה, זאת טניה הייטאוור.‬
‫אמרת שיש לך משהו בשבילי?‬
‫כן. אני החברה של טאביו למונס.‬
‫הטלפון שלו אצלי.‬
‫אני חושבת שהוא נרצח בגלל משהו בטלפון.‬
‫הודעה קולית מאמיר גודספיד.‬
‫אני יודעת שהכול קשור איכשהו, אבל...‬
‫היכן את?‬
‫למה אתה חושב שהאישה הזו עדיין בדי.סי.?‬
‫ראית פעם את חוברות העבודה האלה ללימודים?‬
‫אימא שלי הכריחה אותי לעשות אותן כל הקיץ.‬
‫כן?‬
‫מריה עשתה את אותו הדבר לילדים.‬
‫שעה ביום, כל יום. בלי תירוצים.‬
‫ראיתי ערמה שלהן בבית של אחות של ונסה.‬
‫הם פתרו כל דף.‬
‫ואימא כזאת... אני לא יכול לדמיין אותה מתרחקת מאוד מהילד שלה‬
‫ולא משנה כמה היא מפחדת. לא, זה פשוט...‬
‫- השיר הזה. בחיי. - כן?‬
‫נשף חטיבת הביניים.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫הייתי דלוקה בטירוף על גבר מבוגר יותר.‬
‫ובשיר האחרון,‬
‫סוף סוף אזרתי אומץ להזמין אותו לריקוד.‬
‫אתה בטח בכלל לא זוכר את זה.‬
‫לבשת שמלה ירוקה.‬
‫עם קצת כתף חשופה למעלה.‬
‫למיטב זיכרוני, האורות נדלקו מוקדם.‬
‫אז אתה עדיין חייב לי חצי ריקוד, הבלש אלכס קרוס.‬
‫האם יורשה לי?‬
‫אתה יודע, תמיד תהיתי...‬
‫מה היה קורה אם האורות לא היו נדלקים.‬
‫חכי, חכי, חכי.‬
‫רגע... חכי, חכי, חכי...‬
‫- אני מצטערת. - לעזאזל.‬
‫תקשיבי, אני מצטער.‬
‫חשבתי שאני מוכן.‬
‫אני...‬
‫אני יכולה לחכות.‬
‫מותק, אני יכולה לחכות.‬
‫שלום.‬
‫שלום לך.‬
‫תגיד, "קיילה, את הגיבורה שלי".‬
‫מה?‬
‫הטלפון של טאביו שב לחיים לפני שש דקות.‬
‫איפה?‬
‫תהית אי פעם למה קוראים לבריח "דד-בולט"?‬
‫את קיבלת את ארוחת הילדים.‬
‫אני קיבלתי את הצעצוע.‬
‫בבקשה אל תפגע בי.‬
‫בסדר.‬
‫תכניסי את הקוד של טאביו,‬
‫ונוכל לסיים את ההיכרות שלנו ממש כאן.‬
‫בלי שאף אחד ייפגע.‬
‫לא!‬
‫- קדימה. - לא!‬
‫בואי נשים מוזיקה.‬
‫אתה נראה טוב.‬
‫וגם יש לך ריח טוב.‬
‫לא משנה מי זאת, תגיד לה שאני מצטערת שהפרעתי לכם.‬
‫קיי...‬
‫הטלפון של טאביו דלוק שוב?‬
‫הוא היה, אבל מספיק זמן רק כדי לאתר מגדל אחד.‬
‫אם נאתר עוד אחד, נקבל מיקום מדויק יותר.‬
‫אבל בינתיים אנחנו יודעים שהוא איפשהו ברדיוס הזה.‬
‫די.סי.?‬
‫אם היא הייתה חכמה, היא הייתה עוזבת את העיר.‬
‫למרות ש... לעזאזל, אולי איזה נרקומן הדליק אותו.‬
‫או שאין "סוס לבן",‬
‫ואנחנו רודפים אחרי הזנב של עצמנו על סמך דמיון של איזה ילד.‬
‫דמיון של ילד.‬
‫זה מה שוונסה עושה.‬
‫היא חושבת כמו ילד.‬
‫הלחץ גרם לה לשוב לדפוסי חשיבה ילדותיים?‬
‫טוב, זה הגיוני, לא?‬
‫העולם שלה התהפך לגמרי.‬
‫היא משתוקקת למשהו מוכר, לשגרה.‬
‫היא תימשך למקומות שהיא מכירה.‬
‫ככה היא תרגיש בטוחה.‬
‫היא עובדת כאן, נכון?‬
‫מעון היום של טאבי פה.‬
‫אני בטוח שהיא קונה לטאבי את החוברות שם,‬
‫אחרי שהיא אוספת אותו.‬
‫מוטל פרדייס במורד הרחוב מהחנות הזאת.‬
‫יודע מה ראיתי בחזית כשהייתי שם בפעם האחרונה?‬
‫בסופו של דבר, רשימת ההשמעה הזאת תגיע אל קיצה.‬
‫אם לא תיתני לי את מה שאני צריך עד אז,‬
‫בואי נגיד שרק אחד מאיתנו ישרוד.‬
‫הצילו!‬
‫זה הדבר האמיתי.‬
‫אני פשוט מרגיש נמרץ. פשוט מרגיש...‬
‫מישהו אי פעם השתמש בשמו האמיתי?‬
‫ראית את האישה הזאת?‬
‫כן, חמודה קטנה.‬
‫מאתיים עשרים ושתיים.‬
‫שתיים חזק.‬
‫את בשליטה כאן, ונסה.‬
‫את רוצה שהרכבת הזאת תעצור?‬
‫משכי בבלם החירום ופתחי את הטלפון המזדיין הזה.‬
‫אני לא יודעת את הקוד.‬
‫חכה. חכה, בבקשה.‬
‫בבקשה, אני חושבת שאצליח להיזכר.‬
‫כן, אני איזכר אם אראה אותו.‬
‫אל תהרסי את זה, ונסה.‬
‫איי-בי-שתיים למוקד. בזירת האירוע במוטל פרדייס.‬
‫הישארו בכוננות. נודיע לכם במקרה ונצטרך גיבוי.‬
‫שליחה נשלח‬
‫בת זונה טיפשה. למי שלחת את זה?‬
‫מי זאת "בייבי מאמא"?‬
‫שלחת את זה לעצמך?‬
‫לעזאזל.‬
‫לחיים.‬
‫הצילו!‬
‫- הצילו, מישהו! - זה כאן למעלה.‬
‫בת זונה טיפשה.‬
‫- לעזאזל. שמעת את זה? - כן, בוא נזוז.‬
‫ונסה נוריס.‬
‫- לעזאזל. - לעזאזל.‬
‫זוז לאחור! זוז לאחור!‬
‫היי. היי. את יכולה להגיד לי מי עשה את זה?‬
‫תגידי לי מי עשה את זה.‬
‫ונסה! תישארי איתי! תישארי איתי!‬
‫עשר-ארבע עשרה. אזרחית נפצעה.‬
‫עשר-ארבע עשרה.‬
‫אני צריך אמבולנס במוטל פרדייס. חדר 222.‬
‫אישה חפה מפשע מתה.‬
‫אין לנו טלפון.‬
‫אין זיהוי של הרוצח.‬
‫החקירה הזאת דפוקה.‬
‫- כולנו נדפקנו. - כן. בדיוק ככה.‬
‫המפקדת אנדרסון‬
‫לעזאזל.‬
‫קיילה אמרה שנשלחה הודעה אחת מהטלפון של טאביו לפני שהוא שבק חיים.‬
‫זאת ונסה.‬
‫אני חושב שהיא שלחה את הראיות.‬
‫- למי? - לעצמה.‬
‫לכל הרוחות, קרוס, מה לעזאזל קרה כאן?‬
‫היה לה ילד, אתה יודע?‬
‫היא ניסתה לעשות את הדבר הנכון וחשבה שאעזור לה.‬
‫אולי את יכולה.‬
‫אני זקוק לטובה.‬
‫תני לי שעתיים לפני שאת מפרסמת.‬
‫- רק שעתיים. - לא, אני לא עושה טובות.‬
‫את עדיין עושה עסקאות?‬
‫היא גילתה משהו גדול, נכון?‬
‫אני רוצה שלוש שאלות על הרקע,‬
‫ובלעדיות על כל מידע שיוצא מזה.‬
‫- אתה סבור שאמיר גודספיד נרצח? - כן.‬
‫אתה סבור שהמוות של טאביו וונסה קשורים לרצח הזה?‬
‫- כן. - לעזאזל.‬
‫יש לך חשוד?‬
‫לא.‬
‫שעתיים עד שזה מתפרסם באתר של העיתון.‬
‫אבל כמה זמן עד שזה יתפרסם ברחובות?‬
‫היי, טאבי.‬
‫זוכר אותי?‬
‫דודה מל אמרה לי לא לספר לך שום דבר.‬
‫לא, זה... זה בסדר, בנאדם. זה בסדר.‬
‫אני לא רוצה לסבך אותך בצרות.‬
‫אבל... באתי לספר לך שגיליתי תכסיס חדש בשביל המשחק שלך.‬
‫אתה לא צריך לספר לי כלום. אני פשוט אראה לך.‬
‫הילדים שלי, הם מצאו צופן סודי לבית גידול מתחת לפני המים.‬
‫אם רק אצליח להיזכר בצופן...‬
‫בבקשה.‬
‫אתה עדיין מנסה לעזור לאימא שלי?‬
‫טאבי...‬
‫זה לא הולך להיות יום טוב.‬
‫הוא לא יהיה טוב אפילו לרגע.‬
‫למה?‬
‫זה לא משנה, בסדר?‬
‫הדבר היחיד שמשנה...‬
‫זה שאתה יודע שכל מה שאתה זקוק לו‬
‫כדי להתמודד עם דברים רעים נמצא בתוכך.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫אני מסוגל לראות את זה.‬
‫כוח על אנושי.‬
‫תן לי לראות. תן לי לראות.‬
‫על אנושי.‬
‫יש לך אומץ.‬
‫הוא בתוכך.‬
‫ואתה יודע למה?‬
‫למה?‬
‫כי אימא ואבא שלך שמו אותו שם.‬
‫הם הפכו אותך לגיבור על, טאבי.‬
‫אבל בפנים.‬
‫נכון?‬
‫מה? רגע! לא!‬
‫- טאבי, היי, אתה גיבור על. - לא, לא.‬
‫אני רוצה שתאמר את זה.‬
‫- תאמר, "אני גיבור על". - לא, לא, לא!‬
‫- אני גיבור על. - זה נכון.‬
‫- ואתה יכול להתמודד עם כל דבר, נכון? - ונסה!‬
‫- תאמר את זה, "אני גיבור על". - אני גיבור על.‬
‫- "גיבור על". - אני גיבור על.‬
‫- תאמר את זה. - אני גיבור על.‬
‫- תאמר. - אני גיבור על.‬
‫תתרחק ממנו!‬
‫- אני גיבור על! - בוא!‬
‫- תאמר את זה, טאבי. - תוריד ממנו את הידיים!‬
‫בוא, טאבי.‬
‫אתה גיבור על.‬
‫היית חייב.‬
‫השגנו את זה?‬
‫טאביו, זה אני.‬
‫הלכתי לבית של הבחור ההוא לדייט, אבל משהו לא בסדר, בנאדם.‬
‫אני מסטול לגמרי, אבל לא נגעתי בכלום.‬
‫הוא עשה משהו. אני זקוק לך.‬
‫אני ברחוב פרייס 41.‬
‫רחוב פרייס 41‬
‫אימא כדאי שתלכי לארוחת הבוקר.‬
‫אם את לא שומעת ממני תוך שעה, תתקשרי למשטרה.‬
‫הימ"מ בכוננות. ברצינות, בטוחה שתהיי בסדר.‬
‫שאנון, אני שמח שהחלטת לבוא.‬
‫בבקשה.‬
‫המקום הזה יפהפה.‬
‫תודה.‬
‫כנראה יותר מדי בית לבחור אחד, אבל מה אני יכול לומר?‬
‫אני אוהב את תולדותיו.‬
‫תיכנסי.‬
‫אז, מתי הריאיון?‬
‫בשעה 14:30.‬
‫אני גוססת.‬
‫בכלל לא הצלחתי לישון הלילה.‬
‫בבקשה, אל תהיי מתוחה.‬
‫את תהיי...‬
‫את תהיי מעולה.‬
‫מימוזה?‬
‫לא, תודה. אני צריכה להישאר ממוקדת.‬
‫אני לא בחור כזה, שאנון.‬
‫אני יודעת. אני...‬
‫לא, לא. זה בסדר.‬
‫בצדק, כדאי לך להיזהר.‬
‫יש הרבה מופרעים בעולם.‬
‫אבל לא המימוזות צריכות להדאיג אותך.‬
‫אלא חומר החיטוי לידיים.‬
‫מה?‬
‫יש לך פוביה מחיידקים, נכון?‬
‫את מנסה להסתיר את זה, אבל יש לך בקבוק בתיק כרגע.‬
‫ואת מחזיקה בקבוק על השולחן שלך בעבודה.‬
‫והם נמצאים בכל מקום בדירה שלך.‬
‫אני... איך אתה יודע את זה?‬
‫כי עשיתי את שיעורי הבית שלי, שאנון.‬
‫וידעתי שאם אשים אחד ליד הדלת, את תשתמשי בו.‬
‫רפלקס.‬
‫בזהירות.‬
‫את מרגישה קצת מטושטשת? זה הפנטניל.‬
‫ידעת שהוא נספג ישר דרך העור?‬
‫תתרחק ממני.‬
‫אני אוהב את תגובת הלחימה הזו.‬
‫אנשים יודעים איפה אני. אימא שלי. אימא שלי.‬
‫כדאי לך להתקשר אליה לפני שהמצב יצא משליטה.‬
‫סליחה.‬
‫שאן?‬
‫מה קרה, מתוקה?‬
‫את רוצה את אימא?‬
‫אז תכף אבוא.‬
‫אופס.‬
‫שאנון?‬
‫היי, שאנון.‬
‫שלום, איילין.‬
‫בפעם הבאה ב"קרוס"...‬
‫אני זקוק לצו בית משפט, בבקשה.‬
‫- מה אתה רוצה ממני? - צעד אחר צעד.‬
‫תוצאות הדנ"א מהשיער על הצעיף של מריה הגיעו.‬
‫אני רוצה שם, ג'ון.‬
‫להרוג את אלכס קרוס‬
‫מישהו מעברי מנסה לפגוע בי.‬
‫לא יודע מי, אבל אני עושה כל שביכולתי כדי לגלות.‬
‫הצילו!‬
‫תרגום כתוביות: זן ויניארד‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬