‫בפרקים הקודמים של "קרוס"...‬
‫אמיר גודספיד נרצח על ידי רוצח סדרתי.‬
‫הרוצח יצר אלבום גזירים של עבודתו.‬
‫כל אחד מהקורבנות שונה כדי שיהיה דומה לרוצח סדרתי.‬
‫הרוצח שלנו זקוק לקורבן נוסף.‬
‫איילין וורנוס. איך נקרא ליצור הזה?‬
‫"הפאנבוי".‬
‫הבחורה הזאת נעדרת. תהפוך אותה לבלונדינית וזו אחותה של איילין.‬
‫- מה אתה רוצה? - שני מיליון נקודה שתיים.‬
‫אני רוצה את איילין ואת הספר.‬
‫אני יודע שאתה לא קשור. בשביל מי אתה עובד, בובי?‬
‫זוכרת את הלילה שביקשת ממני להשיג‬
‫קופסה מלאה בתמונות ובסרטים? אמרת לי זה, "שרוף אותה".‬
‫לא שרפתי אותה.‬
‫אד ראמזי הוא הפאנבוי?‬
‫- לאן אתה הולך? - למסיבת יום הולדתו.‬
‫אני רואה עצים ירוקים‬
‫וגם ורדים אדומים‬
‫אני רואה אותם פורחים בשבילי ובשבילך‬
‫ואני חושב לעצמי‬
‫איזה עולם נפלא‬
‫אני רואה שמיים כחולים‬
‫ועננים לבנים‬
‫יום מבורך ובהיר ליל חושך קדוש‬
‫אלכס קרוס‬
‫אל מונטיירו‬
‫אדוארד ראמזי‬
‫ואני חושב לעצמי‬
‫איזה עולם נפלא‬
‫צבעי הקשת כה יפים בשמיים‬
‫זורחים גם על פניהם של העוברים והשבים‬
‫אני רואה חברים לוחצים ידיים ואומרים, "מה שלומך?"‬
‫הם בעצם אומרים אני אוהב אותך‬
‫חשבון מס' 987382092 באהבה, בובי‬
‫יודעת מה אני ממש אוהב בנוגע לפרויקט הזה?‬
‫כל טרנספורמציה כרוכה באתגר ייחודי משלה.‬
‫עכשיו, האתגר שלך הוא השיניים.‬
‫איילין התביישה מאוד בשיניה.‬
‫למעשה, בכל תמונה מנעוריה שתצליחי למצוא,‬
‫שפתיה קפוצות חזק.‬
‫עכשיו, ב-1986, היא הלכה למרפאה של אורתודונט‬
‫ושילמה מקדמה על גשר לשיניים.‬
‫שש מאות דולר. זה היה כסף שהיא גנבה‬
‫מאדם שהיא רצחה רק שלושה שבועות קודם לכן.‬
‫אז הרופאים עושים את הבדיקה שלהם ולאחר מכן יוצרים תבנית של שיניה,‬
‫שקניתי באינטרנט ב-169.50 דולר בלבד. איזו מציאה.‬
‫רואה את האופן שבו השיניים הקדמיות צפופות?‬
‫זה מה שאיילין רצתה לתקן, רק שהמשטרה עצרה אותה‬
‫יומיים בלבד לפני שהיו אמורים להתקין את הגשר.‬
‫המסכנה מתה עם שיניים עקומות.‬
‫אז אנחנו נצטרך להתאים את שלך.‬
‫אני צריך שתפתחי את הפה כך שאוכל להכין תבנית של שינייך‬
‫כדי להבטיח התאמה מושלמת.‬
‫זה לא יכאב כמו הפטיש.‬
‫רוצה לשחק משחק?‬
‫תמשיכי.‬
‫נשארה בה עוד רוח קרב.‬
‫כן. תפתחי. תפתחי את הפה.‬
‫נמאס לי מהמשחק הזה. תפתחי את הפה! תודה.‬
‫שנייה אחת, שתי שניות, שלוש שניות, ארבע שניות,‬
‫חמש שניות, שש שניות, שבע שניות,‬
‫ועשר.‬
‫הדבר היחיד שאת יכולה להחליט הוא עד כמה קשה את עושה את זה,‬
‫אבל זה הולך לקרות, שאנון,‬
‫בדיוק בדרך שבה זה נועד לקרות.‬
‫זה מושלם. בסדר.‬
‫מי מוכן לחגוג?‬
‫קרוס‬
‫קייטלין. הוראס. כמה טוב לראותכם.‬
‫יום הולדת שמח, אד. כמו תמיד, אנחנו מעריכים את ההזמנה.‬
‫כמובן. טוב, אם נציגה צעירה מבית הנבחרים‬
‫לא הייתה לוקחת אותי לעבוד בקמפיין לבחירתה מחדש,‬
‫אז כולנו היינו במקום אחר היום, נכון?‬
‫סלח לי, מנהטן לאדון‬
‫ואייס קפה עם בייליס לעלמה הצעירה.‬
‫חתיכת זיכרון.‬
‫המפתח לאירוח טוב הוא לדעת הכול על האורחים שלך. סלחו לי.‬
‫אפריל, את נראית יוצאת מן הכלל.‬
‫אני באה למסיבת יום ההולדת הזאת מדי שנה, אבל איכשהו אתה לא מזדקן.‬
‫נו, באמת. את מדברת כמו פוליטיקאית אמיתית. אולי ראש העיר?‬
‫- זה רעיון. - זה רעיון טוב.‬
‫היי. עכשיו זאת מסיבה. הינה היא.‬
‫- אד, יום הולדת שמח. - תודה רבה. אני שמח שאת כאן.‬
‫בואי איתי. את רואה, זה לורנס באקלי.‬
‫הכנתי אותו כל השבוע ל"קרן סאמוור".‬
‫- מוכנה למצגת הגדולה? - מוכנה ומזומנה. והבאתי תגבורת.‬
‫אתה זוכר את אלכס.‬
‫איך אפשר לשכוח את הכוכב של המשטרה? לכבוד הוא לי שמצאת זמן.‬
‫- הכבוד כולו שלי. יום הולדת שמח. - תודה. בבקשה, תיהנה.‬
‫לפני שלושה ימים‬
‫- אד ראמזי, מה? - אד ראמזי.‬
‫אתה לא נראה מופתע.‬
‫דפוק עשיר ורב עוצמה שהורג אנשים בלי חרטה?‬
‫- כן. - זה מסתדר לי.‬
‫- סיפרת למישהו? - עוד לא.‬
‫אי אפשר לשמור על זה בסוד למשך זמן.‬
‫לא, אבל זה ייתן לי זמן להיכנס לו לראש. למצוא את נקודות התורפה שלו.‬
‫אצטרך לדעת כל מה שיש לדעת על ראמזי, כולל הילדות שלו.‬
‫- מה בנוגע למשפחתו? - האימא, האבא והאחות נפטרו.‬
‫אבל מצאתי אדם מעיר הולדתו שאומר שיש לו סיפור.‬
‫הוא מוכן לדבר רק פנים אל פנים.‬
‫אז תקפוץ על מטוס ללואוול, אינדיאנה?‬
‫- לא אני. - בחיים לא.‬
‫מה? זה רק איזה יום-יומיים, גג.‬
‫פשוט תתקע את חפירה באדמה, ותראה מה אתה יכול לחשוף.‬
‫קדימה.‬
‫בסדר. אז למה אתה לא נוסע?‬
‫כי אני הולך למסיבת יום ההולדת של ראמזי.‬
‫לאח"מים בלבד. אני בן הזוג של אל.‬
‫החברה שלך לוקחת אותך ליום הולדת של רוצח סדרתי?‬
‫התזמון מושלם.‬
‫אם נגרור את ראמזי לתשאול, הוא ירצה עורך דין.‬
‫אנחנו לא נשיג כלום.‬
‫בדרך הזאת, אני נכנס לבית שלו, אני נכנס לראש שלו,‬
‫לפני שהוא יודע שעלינו עליו.‬
‫זה כמו חקירה באורך שלוש שעות ללא נוכחות עורכי דין.‬
‫קדימה, בנאדם. קדימה, מותק.‬
‫אז אתה מקבל שמפניה וקוויאר ואני נוסע לחור נידח באינדיאנה?‬
‫כן.‬
‫- סע ישר עוד 117 ק"מ. - אין מצב.‬
‫- רק אתה? - אני מחכה למישהו.‬
‫פעם ראשונה?‬
‫שראית גבר שחור.‬
‫- הבלש סמפסון? - אתה בטח דקס.‬
‫תודה.‬
‫- אז איך אתה מכיר את אד? - גדלנו בשכנות.‬
‫אותו הגיל, אותו הרחוב. האימהות שלנו רצו שנהיה החברים הכי טובים, אבל...‬
‫אבל?‬
‫יכולתי לראות שמשהו אינו כשורה איתו. אפילו כשהיינו ילדים.‬
‫- עכשיו זה... בחיי. - קצת כמוך.‬
‫אד, תראה.‬
‫פלישה מחפשת באינטרנט "רוצחות סדרתיות מזמנים עברו".‬
‫מסעיר.‬
‫אני צריכה לוודא שאיני נראית כמוהן. קראת את הכתבה, נכון?‬
‫הוא שם לו למטרה אנשים שדומים לרוצחים סדרתיים.‬
‫את לא דומה לאף רוצחת סדרתית שראיתי מעודי, פלישה.‬
‫יכולתי להיות. אתם לא יודעים.‬
‫אלכס, לא ידעתי שאתה ואד חברים.‬
‫אני בן הזוג של אל.‬
‫הוא תומך גדול ב"קרן סאמוור".‬
‫מה איתך? השמועות בטח נכונות, מה? את מתמודדת בבחירות?‬
‫טוב, זאת אינה אחת מאותן ערים שבהן "נשארים במקום במשך 20 שנה".‬
‫או שאתה בדרך למעלה או שאתה בדרך למטה. אני מעדיפה להיות למעלה.‬
‫היי. הינה השניים שאנחנו צריכים לשאול.‬
‫קדימה. בסדר, חיסיון מלא.‬
‫מה שתגידו לעולם לא יצא מהחדר הזה. מה קורה עם הרוצח הסדרתי?‬
‫- אני לא משחקת, הוראס. - אפשר לשאול כתושבים מודאגים?‬
‫אתם יכולים לשאול.‬
‫אבל אתם לא מתכוונים לענות. בסדר. מה בנוגע להנהון, כן או לא?‬
‫- כן. - לא הגיע הזמן לארוחת הערב?‬
‫אני אומר מתי הגיע הזמן לאכול. ואפריל, בחייך. אנשים מפחדים.‬
‫אנחנו רק רוצים מידע. את מפקדת המשטרה.‬
‫אלכס הוא החוקר הראשי בתיק. תנו לנו משהו.‬
‫כפי שאמרתי, אתם יכולים לשאול.‬
‫- כמה קורבנות? - מרובים.‬
‫יותר מחמישה?‬
‫- יש לכם חשודים? - עוד לא.‬
‫אבל יש לנו פרופיל של הרוצח.‬
‫אנחנו רוצים לשמוע או שזה פשוט יעשה את זה מפחיד יותר?‬
‫לא, לא. אנחנו רוצים לשמוע כל פרט ופרט. תודה רבה.‬
‫קחו בחשבון שזאת רק תאוריה והשערה.‬
‫אבל אתה עושה את זה כבר הרבה זמן ואתה הטוב ביותר.‬
‫בוא נשמע את זה.‬
‫גבר לבן. בשנות ה-40 לחייו. נעים הליכות. בטוח בעצמו. יותר בנדי מאשר דאהמר.‬
‫הוא יודע כיצד להשתמש במראה ובכריזמה שלו. על גברים ועל נשים.‬
‫אלוהים.‬
‫הוא בעל הון, מקושר היטב. אבל הוא לא החל את דרכו ככה.‬
‫הוא גדל בעוני. זה שונה מאוד מהחיים המפוארים שהוא חי כעת.‬
‫הייתי אומר בדרום העמוק, אולי במערב התיכון.‬
‫- כן. - זה מדהים.‬
‫אדי הפעיל את קסמיו כשהוא רצה.‬
‫אבל כשהוא חשב שאנשים לא מסתכלים, הוא היה מביט בך.‬
‫מצלם תמונות עם המצלמה שתמיד הייתה איתו. זה היה מצמרר.‬
‫אנחנו מדברים על יותר ממצמרר, נכון? משהו מסוים?‬
‫כשהייתי בן 14, הייתה לנו בעיה בעיירה.‬
‫ציפורים מתות צצו בכל מקום. בתעלות ניקוז, בחצרות של כנסיות, במרפסות.‬
‫כל מיני ציפורים, אבל לכולן היה דבר אחד במשותף.‬
‫רגליהן נכרתו.‬
‫מישהו עינה אותן.‬
‫- לדעתך זה היה ראמזי? - אני יודע שכן.‬
‫באותה שנה, אדי היה מרותק למיטה אחרי שכרתו לו את השקדים.‬
‫אימא שלי מפורסמת בזכות מרק העוף שלה.‬
‫הכריחה אותי להביא לו קצת. החדר שלו בעליית הגג. אני עולה.‬
‫הייתי צריך לדפוק.‬
‫ראיתי את הרגליים. מונחות על המיטה כמו קלפי בייסבול.‬
‫מעולם לא סיפרתי לאיש.‬
‫למה לא? תראה, הבחור מתרוצץ והורג ציפורים.‬
‫חלק מהתמונות שהוא כל הזמן צילם? הן היו של אבא שלי.‬
‫לא עם אימא שלך.‬
‫אם הייתי אומר משהו, הוא היה הורס את המשפחה שלי. אז סתמתי את הפה.‬
‫בסוף הקטע עם הציפורים פסק,‬
‫אז חשבתי שאולי הוא התבגר או נבהל והפסיק.‬
‫אבל לא, נכון?‬
‫לא יודע. אני כנראה לא הבן אדם שאתה צריך לדבר איתו.‬
‫עם מי אני צריך לדבר?‬
‫ראמזי כתב לי מכתבים אחרי התיכון. מעולם לא השבתי עליהם.‬
‫הוא תמיד דיבר על איזה בחור בפילדלפיה ששמו "וייט מייק".‬
‫פילדלפיה? אף אחד בלואוול?‬
‫טוב, הייתי אומר שאימו, אבל הוא לא ביקר אותה שנים.‬
‫רגע, אתה אומר לי שאימו של אד ראמזי בחיים?‬
‫איננו הראשונים להלך על אדמות אלו, וגם איננו הראשונים לסעוד מתנובתן.‬
‫ברצוני לחלוק כבוד לשבט אנאקוסטן...‬
‫ג'ון אנחנו צריכים לדבר‬
‫שעל אדמות אבותיו אנחנו עומדים כעת.‬
‫לחיי הילידים.‬
‫החזיר שאתם רואים לפניכם בושל בבור מסורתי.‬
‫שעות בחום תת קרקעי איטי שמופק מחלוקי נחל ומצמחיית סבך מקומית.‬
‫לפני שאנחנו אוכלים, אני מקווה שכולכם תצטרפו אליי‬
‫בהודיה לבעל חיים זה שמת עבור...‬
‫צילום וסחיטה. לפחות הבחור עקבי.‬
‫מסתבר שהוא עקבי באותה המידה בשקריו.‬
‫זוכר את האימא המתה שהוא חופר עליה? היא חיה ובועטת.‬
‫טוב, זה מעניין.‬
‫אבל אל תטפח ציפיות גבוהות מדי. לפי השמועה, הם לא דיברו 25 שנה.‬
‫מובן שלא.‬
‫לא, לא, האימא המתה היא רכיב מרכזי במיתולוגיה האישית של ראמזי.‬
‫הוא לא היה יכול לנטוש אותה.‬
‫היה עליו לרצוח אותה באופן סמלי בראשו‬
‫כדי להפוך לגבר שהוא רצה להיות.‬
‫מה שמרמז על כך שעדיין יש לה שליטה בו.‬
‫אתה צריך לדבר איתה. תמשיך לחפור.‬
‫כן. במה אתה חופר עכשיו? שיפודי שרימפס?‬
‫נדבר אחר כך, ג'ון.‬
‫זה מאוד אדיב מצידך.‬
‫מה איתך, אל? נהנית מהרמת הכוסית?‬
‫אם באמת היינו רוצים לכבד את הילידים, היינו מחזירים להם את אדמתם.‬
‫זה מה שאני אוהב בך. כזה טוהר לב.‬
‫עכשיו, איפה שומר הראש הנאה שלך?‬
‫רציתי לוודא שהוא מקבל חתיכת צוואר. זה החלק הכי טוב.‬
‫הוא הלך לשירותים. אני מתחילה לחשוב שהוא הלך לאיבוד.‬
‫סלחי לי.‬
‫אדי היקר, רציתי להודות לך על המכתבים. שלומי טוב.‬
‫יש לך צו חיפוש, ד"ר קרוס?‬
‫לא ידעתי שצריך צו כדי ללכת לשירותים.‬
‫טוב, היית עובר על שלושה בדרך לחדר הזה.‬
‫קל ללכת לאיבוד בבית כזה גדול.‬
‫אבל אני שמח שהגעתי לכאן,‬
‫מפני שזאת חתיכת תצוגה.‬
‫הייתי צריך לדעת שתעריך את האומנות.‬
‫כמישהו שעושה את מה שאתה עושה לפרנסתך, שמפשפש בראשם של רוצחים.‬
‫אני מניח ששנינו מבינים במוות.‬
‫ובוויסקי מצוין.‬
‫פפי ואן וינקל. שמעתי שהוא האהוב עליך.‬
‫איפה שמעת את זה?‬
‫דרכי מצטלבת עם דרכיהם של כל כך הרבה אנשים,‬
‫למעשה, איני זוכר מאין הגיעה אליי פיסת המידע המסוימת הזאת.‬
‫אבל זה נכון, לא?‬
‫טוב, הבה נטעם, טוב?‬
‫לחיי התענוגות הנדירים ביותר של החיים.‬
‫שווה כל פרוטה, נכון?‬
‫- זאת מזיגה נדיבה למדי. תודה. - העונג כולו שלי. אבל זה לא בחינם.‬
‫אני רצה לדעת עוד על פרופיל הרוצח הזה שיצרת.‬
‫- מה עוד אתה יכול לספר לי? - כבר אמרתי יותר מדי.‬
‫בחייך, אלכס. זה יום ההולדת שלי.‬
‫האדם שאנחנו מחפשים מבריק באופן יוצא מן הכלל.‬
‫באופן יוצא מן הכלל.‬
‫אבל האינטלקט שלו מסווה חוסר ביטחון גדול.‬
‫מה גורם לך לומר זאת?‬
‫הוא סוגד לרוצחים סדרתיים אחרים ומרשימים יותר.‬
‫רוצה נואשות להיות חלק מהמועדון שלהם.‬
‫אולי הוא מכבד את ההישגים שלהם.‬
‫האופן שבו הם צרבו את מורשתם לתוך הנפש הקולקטיבית של אמריקה.‬
‫אבל מה אני יודע?‬
‫- חושב שתוכל לעצור בעדו? - אני יודע שכן.‬
‫ומה הסיבה לכך?‬
‫כי אני מכיר אותו טוב יותר משהוא מכיר את עצמו.‬
‫הוא רוצה להיות אגדה,‬
‫אבל כל מה שהוא עושה זה ליצור עותקים חיוורים של האמיתיים.‬
‫הוא אפילו יצר אלבום גזירים. כמו גרופי קטן.‬
‫הענקנו לו כינוי. "הפאנבוי".‬
‫זה מחוכם.‬
‫היי, מוטב שנחזור למסיבה.‬
‫אבל בוא נשמור על זה בסוד, בסדר?‬
‫אין לי מספיק פפי ואן וינקל בשביל כולם.‬
‫הבית שלי. הבית המחורבן שלי. לעזאזל.‬
‫אני בסדר. אנחנו בסדר.‬
‫לעזאזל!‬
‫שאטו פרימר. 10,000 דולר לבקבוק של יין שנספג בבטון. מושלם.‬
‫את מפספסת את כל הכיף.‬
‫כמה כבר שתית?‬
‫אל תספרי את המשקאות שלי, מתוקה.‬
‫- היי. - היי.‬
‫- מותק, מה קרה לך? - סתם נתקעתי בשיחה עם ג'ון.‬
‫- הכול בסדר? - כן. כן, הכול בסדר גמור.‬
‫היי. סיפרת לראמזי שאני אוהב פפי ואן וינקל?‬
‫לא. למה?‬
‫"אוטם אוזנו מזעקת דל,‬
‫"גם הוא ייקרא, ולא ייענה."‬
‫זה היה הפסוק האהוב על אימי, שתנוח על משכבה בשלום.‬
‫כל ארוחת יום ראשון הייתה מתחילה בדקלומו,‬
‫וכשהיא נלקחה מאיתנו, הבטחתי הבטחה,‬
‫לכבד את הגישה הזאת עד סוף חיי.‬
‫ערב טוב. אני הבלש ג'ון סמפסון. משטרת די.סי. באתי לפגוש את גב' ראמזי.‬
‫- אבדוק אם היא מקבלת אורחים. - תודה.‬
‫יום הולדת זה הוא ציון דרך עבורי.‬
‫תמיד חשבתי שגיל העמידה מתחיל ב-45.‬
‫משהגיע, אני תוהה אם היה עליי לבחור ב-50.‬
‫מצבך נהדר, אד. אתה לא נראה מעל גיל 35.‬
‫אלו גנים טובים, אני תוהה, או מעשה ידיה של ד"ר דיין?‬
‫לעולם לא אגלה. בתחום שלי, לא לוקחים קרדיט, רק את ההפניות.‬
‫טוב, לכל הפנים החדשות, תנו לי לתת לכם כמה כללי יסוד.‬
‫איני רוצה מתנות יום הולדת.‬
‫כל מה שאני מבקש מכם זה שתתרמו לארגון צדקה לבחירתכם.‬
‫ולאחר מכן אשאל למי וכמה, מפני שאני המוני כזה.‬
‫אבל קודם, אני רוצה לחלוק עם כולכם סיפור‬
‫על הסיבה שצדקה כה חשובה לי.‬
‫הפעם הראשונה שבאמת הקדשתי את עצמי‬
‫לחולל שינוי בעולם הייתה זמן קצר לאחר שאימי נהרגה.‬
‫משהו כזה באמת שם את הדברים בפרופורציה.‬
‫- בוודאי. - לא תמיד היה לי כסף.‬
‫אבל היה לי זמן, מרץ והרבה אהבה.‬
‫אז נתתי את הכול לילד צעיר ששמו אייזאה.‬
‫אביו של אייזאה, ג'ייסון,‬
‫היה סוחר סמים שנטש את משפחתו.‬
‫וזמן קצר לאחר מכן, אימו, ג'ואן, מתה.‬
‫היא הייתה נרקומנית, בטח עבדה בפינת רחוב או שתיים.‬
‫לכן, נטל גידולו נפל על כתפי סבתו, רג'ינה.‬
‫היא הייתה אישה חזקה וגאה. היא עשתה כמיטב יכולתה.‬
‫אבל אייזאה היה עקשן כל כך. עם נטייה להרס עצמי.‬
‫אתם מבינים, המראה של אימו מוכרת את עצמה לזרים בשביל סמים‬
‫היה משהו שהותיר אותו כועס על העולם.‬
‫אלכס, מה קורה פה? למה הוא מדבר עליך?‬
‫היה לי קשה לראות אותו נאבק להוכיח שהוא יותר‬
‫מבנם של סוחר סמים וזונה.‬
‫מקווה שלסיפור הזה יש סוף טוב, אד.‬
‫יותר "המשך יבוא".‬
‫אתם מבינים, איני יכול לומר שלא תמיד היה קשה לאייזאה.‬
‫החיים פשוט ממשיכים להטיח בו אתגרים בלתי צפויים.‬
‫הוא פגש את אהבת חייו, הביא שני ילדים יפים לעולם,‬
‫ואז, למרבה הצער, אשתו נורתה למוות.‬
‫עכשיו הוא מתקשה להתמודד.‬
‫מאיים לחזור לנטיותיו להרס עצמי מן העבר.‬
‫בכנות, איני יודע אם הוא יחזיק מעמד. אבל אני יודע זאת.‬
‫לא היה לו סיכוי בעולם הזה אילולא אני.‬
‫וזאת הסיבה שלעולם לא אוותר עליו.‬
‫לא משנה כמה נמוך הוא ייפול. אבל מספיק עם זה.‬
‫פלישיה, אולי תתרמי ראשונה?‬
‫אל. אל.‬
‫מה לכל הרוחות קורה בינך לבין אד ראמזי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫שטויות במיץ עגבניות. הוא הסתלבט עליך שם. אל תשקר לי עכשיו.‬
‫- ראמזי הוא הפאנבוי. - מה?‬
‫- זה לא יכול להיות. - אם לא הייתי בטוח לפני, עכשיו אני בטוח.‬
‫אל, סיפרת לו משהו מהדברים האלה עליי?‬
‫לא. אני לא מבינה. רגע.‬
‫אם ראמזי הוא הפאנבוי, אז... כמה זמן אתה יודע?‬
‫אלכס, מתי התחלת לחשוד בו?‬
‫לפני כמה ימים.‬
‫בגלל זה שינית את דעתך ובאת למסיבה.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫אם הייתי מספר לך, לא היית מתנהגת כרגיל.‬
‫"מתנהגת כרגיל"? לא הייתי באה בכלל.‬
‫אבל זו הייתה יכולה להיות בעיה בשבילך, נכון?‬
‫אני לא הולכת, אתה לא הולך. בגלל זה שיקרת.‬
‫- לא שיקרתי. - הסתרת ממני את האמת.‬
‫לדעתי זה שקר.‬
‫להעמיד פנים שזה לא שקר זה אפילו יותר גרוע.‬
‫רגע. לא, חכי, אל. תקשיבי לי. תקשיבי לי. פשוט... פשוט...‬
‫תפסיק.‬
‫היי. תגיד לי שמצאת משהו.‬
‫אימא של ראמזי לוקה בדמנציה. האורות דולקים, אבל אין אף אחד בבית.‬
‫לעזאזל. אני צריך נקודת תורפה.‬
‫איך הולך? הוא יודע שאתה חושד בו?‬
‫כן. המשחק התחיל.‬
‫בסדר, תראה.‬
‫אני רוצה שתנסה משהו שנקרא צלילות פרדוקסלית.‬
‫אלו הבזקי צלילות שלוקים בדמנציה יכולים לחוות‬
‫אם לוחצים במקום הנכון.‬
‫אני יודע שהסיכוי קלוש, אבל אם מאירים באור הנכון דרך הערפל...‬
‫יש לך מושג על מה צריך ללחוץ?‬
‫האמת היא שכן. אני חושב שראמזי בדיוק אמר לי.‬
‫מה קרה, אל? הכול בסדר?‬
‫- כן. מצוין. - את משקרת, אל.‬
‫אני יכול לראות שבכית. מה קרה?‬
‫את יודעת שאת יכולה לדבר איתי, נכון? על כל דבר.‬
‫אחרי כל הזמן שבילינו ביחד, אני מחשיב אותך כחברת אמת.‬
‫- אני מקווה שאת מרגישה ככה כלפיי. - כן, כמובן.‬
‫פשוט לא הרגשתי טוב. התכוונתי לחזור הביתה מוקדם.‬
‫את לא יכולה לעזוב עכשיו.‬
‫ההצגה מתחילה.‬
‫אתה מתכוון לבאקלי.‬
‫איני בטוחה שאוכל להציג בפניו את ההצעה.‬
‫אל, חיכית להזדמנות הזאת במשך חודשים.‬
‫- הילדים סומכים עלייך. נכון? - כן.‬
‫- קדימה. - אתה צודק.‬
‫"אוטם אוזנו מזעקת דל,‬
‫"גם הוא ייקרא, ולא ייענה."‬
‫"אוטם אוזנו מזעקת דל..."‬
‫"גם הוא ייקרא, ולא ייענה."‬
‫- מי אתה? - אני ג'ון. אני מהמשטרה.‬
‫אני צריך לדבר איתך על בנך, אדי.‬
‫"בכה ישוע."‬
‫גבירתי?‬
‫"אל-אראה במות הילד."‬
‫"יקר בעיני אדוניי..."‬
‫"המוותה לחסידיו."‬
‫היא הייתה קדושה.‬
‫אחותו של אדי?‬
‫האם אדי... האם הוא עולל עוד משהו רע?‬
‫אל מונטיירו, זה חברי היקר, לורנס באקלי. באק ואני חברים ותיקים.‬
‫מה הפתגם? "חברים עוזרים לך לעבור..."‬
‫וחברים אמיתיים עוזרים לך להעביר את הגופה.‬
‫אד רודף אחריי בנוגע לארגון הקטן שלך כבר שבועות.‬
‫אז, קדימה. בואי נשמע את המצגת הגדולה.‬
‫זה הרגע הגדול שלך, אל. לעשות או למות.‬
‫תוכנית "קרן סאמוור" נשענת על חונכות.‬
‫הילדים שאנחנו משרתים זוכים להיות...‬
‫דברי בקול, מתוקה. אני קצת חירש בשתי האוזניים.‬
‫קוראים לי אל. בדיוק אמרתי שאנחנו מנסים...‬
‫אנחנו מעניקים לילדים נקודת מבט מקיפה.‬
‫לא מדובר רק בקבלה, אלא גם בנתינה.‬
‫בסדר. ומהן הוצאות התקורה המנהליות?‬
‫זה משתנה תדיר. אנחנו גדלים...‬
‫רציתי אחוז, מתוקה, לא מאמר בן חמש פסקאות.‬
‫קוראים לי אל מונטיירו. הוצאות התקורה שלי הן 22 אחוז.‬
‫- אפשר פחות. - בהשוואה לרוב המלכ"רים...‬
‫השתתפת אי פעם בהפגנה נגד המשטרה?‬
‫אני לא מבינה מה זה שייך.‬
‫שישים אחוז מהנתינה השנתית שלי הולכים לקרנות "גבו את הכחולים".‬
‫סמכי עליי, זה שייך.‬
‫כן. השתתפתי בהפגנות נגד המשטרה. יותר משאוכל למנות.‬
‫זה לא אומר שהיא מתנגדת למשטרה.‬
‫למעשה, לארי, היא יוצאת עם הבלש קרוס.‬
‫את וקרוס זוג?‬
‫זה משנה?‬
‫טוב, לא יודע. איך נשמע לך רבע מיליון?‬
‫אל. אל.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫מר באקלי בדיוק הבטיח רבע מיליון דולר‬
‫ל"קרן סאמוור".‬
‫שניכם, מה? ייתכן שאחליט שזאת תהיה תרומה שנתית.‬
‫אתה מבין, לורנס ואני אותו הדבר.‬
‫כשאנחנו מוצאים פרויקט שאנחנו מאוד נלהבים ממנו,‬
‫אנחנו אוהבים ללכת איתו עד הסוף.‬
‫תסלחו לי.‬
‫אל, מה קרה שם?‬
‫אתה מתכוון כשקיבלתי תרומה בתיווכו של רוצח סדרתי?‬
‫הוא התעסק איתך כדי להשפיע עליי. אותו הדבר עם הנאום.‬
‫לא אכפת לי מה המניע שלו.‬
‫אכפת לי מהגבר שאני אוהבת שמעמיד אותי במצב הזה.‬
‫מקווה שזו לא מריבת אוהבים.‬
‫אתה רוצה שאדבר איתה?‬
‫למעשה, אני חושב שהגיע הזמן שאני אעשה משהו בשבילך.‬
‫אני יודע שאמרת בלי מתנות יום הולדת, נכון?‬
‫אבל מאחר שחבר שלי עשה את כל הדרך לאינדיאנה בשביל זאת,‬
‫אני מקווה שתחרוג ממנהגך.‬
‫יום הולדת שמח לך‬
‫יום הולדת שמח, אדי היקר‬
‫יום הולדת שמח לך‬
‫זה השיר האהוב עליי.‬
‫אתה חופר בור עמוק יותר.‬
‫למה שיקרת בנוגע למוות שלה?‬
‫מה עליי לעשות, להתהלך איתה ברחבי העיר? למסכנה אין יותר אחיזה במציאות.‬
‫באמת? השותף שלי מצא שהיא צלולה באופן מפתיע.‬
‫הקריא את הפסוק האהוב עליה מהתנ"ך, אותו פסוק שאתה שיתפת,‬
‫והיא חזרה מייד לעניינים.‬
‫- חלקה כל מיני דברים. - היא אישה זקנה ושברירית.‬
‫אך היא הפכה לשברירית לפני שהזדקנה, נכון?‬
‫היי. אני מקווה שאתה יודע שככל הנראה זה לא היה אישי‬
‫כשהיא הפנתה לך עורף.‬
‫זה נקרא הפרעת אבל ממושך.‬
‫הורה מאבד ילד אחד,‬
‫ואז מנתק קשרים רגשיים עם הילד ששרד.‬
‫זה מנגנון הגנה עצמית עבור ההורה,‬
‫אבל זה הרסני לחלוטין עבור הילד הנותר.‬
‫רוצה לחייב את הביטוח שלי על האבחנה הזאת?‬
‫לאור התנהגותה, באותה מידה יכולת למות עם אחותך.‬
‫אבל לא, לא, לא, עדיין השתוקקת לאישורה של אימא.‬
‫ואז כשלא קיבלת אותו, התחלת להיאבק על תשומת ליבה.‬
‫התחלת לעשות דברים שהיא פשוט לא יכלה להתעלם מהם.‬
‫- כמו הציפורים. - אתה לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫וכשזה לא פעל, כשסוף סוף היית חייב להכיר בכך‬
‫שהיא לעולם לא תאהב אותך שוב,‬
‫היית צריך להרוג אותה.‬
‫היית צריך לרצוח אותה בראשך, כדי שלא תצטרך לחיות עם הרעיון‬
‫שאימא שלך בחיים‬
‫ושהיא לא שמה עליך קצוץ.‬
‫קרוב, אבל לא באמת. מעולם לא סיפרתי לאימי על הציפורים.‬
‫עם זאת, כן אמרתי לה שאעשה כל דבר כדי להיות ילד יחיד.‬
‫כל דבר.‬
‫לכולנו יש סודות, אלכס.‬
‫ההבדל הוא שאני מוכן לפרסם את שלי בפומבי.‬
‫יום הולדת שמח, אד.‬
‫פנדלטון תעשה את זה עכשיו.‬
‫תני לי את זה! תני לי את זה!‬
‫עזרי לי! עזרי לי! עזרי לי, בבקשה! עזרי לי!‬
‫לא! לא! לא!‬
‫- לא! - אין לך לאן לברוח, שאנון.‬
‫אני צריכה להיות מושלמת, נכון? בדיוק כמו איילין?‬
‫לא. לא!‬
‫אל תגידי דבר. את לא זוכרת דבר.‬
‫כמעט הגיע הזמן לעוגה.‬
‫- מר ראמזי, אדוני? - תן לי דקה.‬
‫ביקשת שאודיע לך כשהעוגה...‬
‫תן לי דקה מחורבנת!‬
‫איפה היית?‬
‫ג'ין וטוניק. לא, רק ג'ין.‬
‫את בסדר? את נראית כאילו ראית רוח רפאים.‬
‫אלוהים! איזו מהממת!‬
‫יום הולדת שמח לך יום הולדת שמח לך‬
‫יום הולדת שמח יום הולדת שמח לך‬
‫יום הולדת שמח לך‬
‫יום הולדת שמח יום הולדת שמח לך‬
‫יום הולדת שמח לך‬
‫תביע משאלה.‬
‫מובן שאפיתי את העוגה בעצמי, אז כולם צריכים לטעום ממנה.‬
‫תודה רבה.‬
‫אני רואה שהתקלחת ולבשת חולצה נקייה.‬
‫אלה כפתורים נחמדים. שאוסיף הפרעה טורדנית-כפייתית לפרופיל שלך?‬
‫אני מופתע שאתה עדיין כאן.‬
‫משהו קרה כשהלכת להביא את היין.‬
‫אלוהים. אתה ברצינות יהיר מספיק כדי להחזיק בה כאן?‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר,‬
‫אבל אני שמח שנשארת, כי לא הייתי בטוח שאזכה לראות את זה קורה.‬
‫- לראות מה? - את הרגע שבו אתה הופך לדלעת.‬
‫אתה בסדר? אולי כדאי שתבדוק את זה.‬
‫שעת הדלעת.‬
‫טניה הייטאוור זה אתה?‬
‫- מה עשית? - אני לא יודע על מה את מדברת.‬
‫לא יודע, בנאדם! אל תירה!‬
‫זה אתה, נכון? זאת התקרית שסמפסון דיווח עליה.‬
‫- הרגת אותה? - בבקשה אל תירה! בבקשה אל תירה!‬
‫- תני לי להסביר. - אל תדבר אליי.‬
‫אל. אל. אל.‬
‫- הוא עשה את זה. - מי?‬
‫- ראמזי. - מה? למה?‬
‫- כי הוא הרוצח. - אלכס.‬
‫תקשיבו לי. אד ראמזי הוא רוצח הפאנבוי.‬
‫בסדר. הגיע הזמן ללכת.‬
‫בסדר. כולנו נשמח להאמין לך. באמת שכן.‬
‫אבל זה אד.‬
‫- זוכרים שאמרתי שיש לנו פרופיל? - כן.‬
‫ילדות צנועה, קסם של טד בנדי. הכול מתאר אותו. אד ראמזי.‬
‫רק לפני דקה, הוא כמעט הודה בהריגת אחותו.‬
‫אחותי מתה מהרעלת פחמן חד-חמצני.‬
‫האיש הזה חוטף אנשים.‬
‫מטיל בהם מומים. מוציא אותם להורג.‬
‫הוא מפלצת מזוינת.‬
‫המפלצת היחידה שאני רואה בחדר היא אתה.‬
‫בסדר, כן. זה רע.‬
‫זה איום ונורא, אבל אל תיתנו לזה לערפל את שיקול דעתכם.‬
‫רגע. שאלו את עצמכם, מדוע עכשיו? מדוע עכשיו?‬
‫הסרטון סתם במקרה מתפרסם‬
‫אחרי שהוא מגלה שהוא החשוד העיקרי שלי?‬
‫- אלכס. - לא. לא, רגע.‬
‫אתם אוהבים סרטונים? סרטונים. יש לי כאן סרטון בשבילכם.‬
‫הוא לא אמר שאימו מתה? שהיא נרצחה אחרי שהוא סיים את המכללה?‬
‫אז מה זה?‬
‫יום הולדת שמח לך‬
‫ראמזי, מי זאת?‬
‫זאת הקלטה של אימו מהערב, בביתה באינדיאנה.‬
‫כל עניין האימא המתה הוא שקר. זה שקר.‬
‫הכול בנוגע לאיש הזה הוא שקר.‬
‫אתה צריך לעזוב.‬
‫לא מאמינה לי, המפקדת?‬
‫זה לא הזמן או המקום. לך הביתה ותתקשר לנציג האיגוד שלך.‬
‫טוב, הכול בסדר. הכול טוב.‬
‫בואו נייחס את זה‬
‫לכך שהבלש קרוס שתה קצת יותר מדי, טוב?‬
‫שהוא נתון ליותר מדי לחץ.‬
‫מה שקורה אצל ראמזי, נשאר אצל ראמזי. נכון, אלכס?‬
‫יודע מה? לך תזדיין, בן זונה.‬
‫- אלוהים אדירים. - רדו ממני. אני אעצור אתכם.‬
‫- החוצה. עכשיו! - היי.‬
‫שאנון ויטמר בחיים. היא כנראה כאן בבית ברגע זה.‬
‫החוצה.‬
‫חתיכת יום הולדת שמח, אד.‬
‫צבעי הקשת כה יפים בשמיים‬
‫עופו ממני!‬
‫זורחים גם על פניהם של העוברים והשבים‬
‫אני רואה חברים לוחצים ידיים ואומרים, "מה שלומך?"‬
‫הם בעצם אומרים אני אוהב אותך‬
‫אני שומע תינוקות בוכים‬
‫אני מביט בהם גדלים‬
‫הם ילמדו כל כך הרבה מעבר למה שאני יודע‬
‫ואני חושב לעצמי איזה עולם נפלא‬
‫כן, אני חושב לעצמי‬
‫איזה עולם נפלא‬
‫הם יגישו בקשה רשמית שתמסור את התג והאקדח שלך.‬
‫זה לא נתון לבחירה. אתה מחויב למסור אותם.‬
‫בפעם הבאה ב"קרוס"...‬
‫איך אתה מאשים אותי בחרא הזה?‬
‫- אתה התחלת עם כל זה כשדיווחת עליי. - בחר את המילים שלך בקפידה.‬
‫שאנון היא הקורבן האחרון של ראמזי.‬
‫האיש הוא פרפקציוניסט. יש לו אובססיה לניצחונות.‬
‫- אתה מדבר על הפאנבוי או על עצמך? - עשיתי טעות, בסדר?‬
‫אסור שזה יפריע להצלת חייה של שאנון.‬
‫זה כל כך קשה?‬
‫מי החברה שלך?‬
‫היא מצאה את העד שיעזור לנו למוטט אותך.‬
‫אתה בטוח?‬
‫תרגום כתוביות: זן ויניארד‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬