En episodis anteriors…
Va citar el meu testimoni a la sentència.
Algú vol venjança per la Deirdre Nolan.
-Què vols? -2,2 milions.
Els tindràs al compte aviat.
Sempre parlava d'un paio, es deia "Mike el Blanc".
-Què passa amb l'assassí? -En tenim el perfil.
Volem saber-ho tot.
He de ser perfecta, oi? Com l'Aileen?
No. No!
Tots tenim secrets. Jo estic preparat perquè surtin a la llum.
És l'incident que va denunciar el Sampson.
Truca al síndic.
Ha estat ell. L'Ed Ramsey és el Fan.
Deixem-ho estar. L'inspector Cross ha begut una mica massa.
-Ves a la merda, fill de puta. -Déu.
Val més que marxis.
És viva. Probablement, en aquesta casa.
Fora, ja.
Sap com funciona, inspector Cross?
Coneix algú que hagi passat per aquest procés?
No.
No passa res, Alex. Et puc tutejar?
-Sí. -No passa res. La majoria no ho sap.
Les coses seran dures i passaran de pressa.
No tens temps d'estudiar-ho.
Tampoc per preparar-te.
Hauràs de confiar en el sindicat i en mi.
Faran una sol·licitud de retirada de placa i arma.
En diuen sol·licitud, però no és opcional.
Les has de lliurar. M'entens?
-En té una altra. -Jannie…
Sí.
-Per no avergonyir-te, poden venir aquí. -Aquí no.
-La família no ho sap? -Els nens no.
Molt bé.
Llavors hi hauràs d'anar tu.
Et puc acompanyar com a representant, però no queda gaire bé.
-Hi aniré sol. -Molt bé.
Recorda: hi vas per lliurar la placa i l'arma.
No és el moment d'exposar el teu cas.
No contactaran amb tu, fins al resultat de la investigació.
Ho entens?
PROU DE VIOLÈNCIA POLICIAL
OINC, OINC LA BRUTALITAT POLICIAL MATA
FORA ALEX CROSS
Malika, vaig fer tot el que vaig prometre pel teu germà.
Això no hi té res a veure.
Ves a la merda, Alex Cross. I a la merda la policia!
-Malika… Malika. -Ves a la merda! A la merda, Alex!
Ves a la merda!
PALLISSA BRUTAL DE POLICIA CONDECORAT
La placa i l'arma.
Això del Ramsey és cert.
-No som aquí per això. -Hauríem de ser-hi.
-Però no. -D'acord, vaig cometre un error. Ho sé.
Però hem de salvar la vida de la Shannon Witmer.
-L'hi dius tu o jo? -Què?
Hem registrat la casa.
Ens ha deixat fer-ho per les teves acusacions.
No hi ha rastre de la Shannon. No hi ha rastre de res.
-Quan? -Aquest matí.
Va poder traslladar-la ahir.
-Digues-li que calli. -No, escolteu.
La Shannon és la seva última víctima. L'última.
Se'n vol sortir en gran, sense ploriquejar. És perfeccionista.
Està obsessionat amb guanyar. Vol fer que tothom sàpiga que va ser ell.
Parles del Fan o de tu?
Molt maco, April. Ja parles com una aspirant a alcaldessa.
Si fossis poli de debò, m'hauries escoltat a la festa.
I ja el tindríem.
Has tingut un dia sencer per rumiar sobre la teva situació.
I suposo que ja saps com n'és, de complicada.
Però crec que no has sospesat que pot ser encara pitjor.
-Un moment… -Vols que sigui la dolenta? Molt bé.
Culpa'm de tot el que vulguis.
Però, si no deixes la placa i l'arma a la taula
i surts d'aquí sense dir ni piu,
et prometo que faré que els teus malsons es facin realitat.
Molt bé.
Això del Ramsey és cert.
Molt bé, parlem.
Et truco més tard.
Hòstia!
-Ho intento jo? -No, no cal. Gràcies.
Deixen estar el Ramsey. T'ho pots creure?
Jo no. Seguiré fins que l'atrapem.
Ja serà morta.
-Gràcies per la confiança. -És que…
Hauria d'estar tancant el cas, no buidant l'armariet.
Veus com s'ha embolicat tot?
No sé què vols dir amb això, però pensa-t'ho bé.
Així que…
Sí, ara tindré temps de sobra per anar a teràpia. Oi, John?
Què et passa pel cap per culpar-me a mi de tota la merda?
Ho vas començar quan em vas denunciar.
Uau. ¿Tens el cap tan ple de fum
que no et planteges la possibilitat d'haver-la cagat tu sol?
-Vas fer caure la primera peça! -No, nano!
Va començar quan vas apallissar aquell paio!
-Ves a la merda! -Ves-hi tu!
Volia trobar l'assassí de la Maria!
Escolta. Ho entenc.
Jo també l'estimava. També la trobo a faltar.
Era la meva dona, la mare dels meus fills.
No saps què se sent. Mai no ho sabràs.
Ja saps què vull dir.
No ets l'únic que ha perdut la família.
Però no ho saps gestionar.
Mira, sempre parles de "família".
Et penses que ets de la família perquè els nens et diuen "oncle John"?
No. Perquè la meva àvia t'ensenyés a lligar-te les sabates?
Tampoc. No tens lligams de sang. Només ets un amic.
O més aviat ho eres.
Ara només ets algú amb qui treballava.
Val més que vagis amb compte. No faig conya.
-Xato, no em fas por. -Millor, perquè te l'estàs guanyant.
-Va! Vinga, va! -Ei, ei!
-Estem parlant. -Sí, ja ho sento. Ho sentim tots.
Mira, millor que us retireu.
Una miqueta. Perdó.
Vinga, va. Molt bé, gràcies.
Tu també, Sampson. Gràcies.
Ara em quedaré aquí fins que marxi un dels dos.
Quin dels dos?
Jo ja no treballo aquí, oi?
-Estàs bé? -Sí.
Déu meu.
Algú sap d'on ha sortit això?
El repartidor les ha deixat aquí.
Encara ets el meu número u.
ABOLICIÓ
Digui?
El nen diu que el Damon li va començar a pegar.
Té un bon blau a l'ull que ho prova.
En Damon es nega a explicar la seva versió.
Sé que ho han passat malament.
Als nens els afecta quan no controlen les circumstàncies.
Sempre ha estat un bon estudiant.
De fet, un dels meus preferits.
Estic sent indulgent últimament.
Però no tolerem aquest tipus de comportament.
-M'entén? -Sí, esclar.
El Damon està expulsat una setmana.
Ja el pot portar a casa.
Parlant es pot solucionar tot.
Excepte què?
Què? La defensa pròpia.
Va començar ell? Eh?
-No. -Ves dins.
Després en parlem.
Si t'ha quedat res.
Vinga, tresor. Vine.
Quina pintada al cotxe més interessant.
Quina gràcia. Què passa?
El John em va demanar que investigués el Mike el Blanc.
El paio de Filadèlfia. L'has trobat?
N'he trobat com dos milions.
M'he passat dos dies concretant.
Per aturar un assassí en sèrie.
-I? -Va, parlem de mi.
Ho he enviat tot al John aquest matí.
Una hora més tard, m'ha trucat i pensava:
"Em donarà les gràcies", però no.
Em diu que t'ho porti a tu
i que t'ho doni en mà, perquè ja no ets policia.
I a ell no li deixaran investigar el Ramsey.
M'expliques què passa?
No. Vull la informació de Mike el Blanc.
El Sampson tampoc en volia parlar,
però un ocellet m'ha explicat el "no faig conya".
Kayla, sisplau.
D'acord.
Mike el Blanc és un grup punk del 98, de Filadèlfia.
Deixa que abaixi el volum, no aguanto aquesta merda.
-Qui vol morir? -Hòstia.
Què?
Quin mal rotllo.
Si fer veure que sacrifiques algú del públic fa mal rotllo, sí.
Tenien fans acèrrims, però. Si t'hi fixes, just aquí, al davant…
-Aquest. -El Ramsey?
Hòstia puta.
Saps què se n'ha fet?
Segueix allà. Ara es diu Michael Grisham.
És actuari. Ho tens tot aquí.
Molt bé.
-Ei, Kayla. -Sí?
Ets la millor.
Bon viatge.
Això no fa pel Damon que conec.
Tens raó.
Sempre que tinc una mica d'esperança,
passa alguna cosa i sant tornem-hi.
-Li has tret res? -Ni una paraula.
Has de recuperar la relació que tenies amb ell, Alex.
Ho faré. Quan torni de Filadèlfia.
Què se t'hi ha perdut?
-És pel cas del Ramsey. -Pensava que tenies vacances.
Tornaré demà.
El teu fill té una crisi.
-Val més que marxi. -No, no.
No cal que marxi ningú. I menys tu, Alex.
És prou fort per aguantar un dia.
Mira què ha arribat.
Shannon, no em miris així. Ho he fet per a tu.
Vinga, obre.
Hòstia! Merda!
Obre la boca. Vinga, va. Així!
Tan difícil era?
Hòstia santa.
Estàs guapíssima.
T'has de veure.
Ves a la merda!
Hòstia. Amb les dents ets pastada. Torna-hi.
T'odio a mort!
Sí. Sí, és perfecte.
No em puc creure que hagi arribat el dia.
I, escolta, no et preocupis pel tall a la cara.
Faré que t'ho mirin bé.
La festa no s'atura.
-Què fas? -Se'n va amb tu.
Té. T'he preparat un pica-pica pel camí.
Vine aquí.
Mira, si vols millorar, trobaràs la manera de practicar.
Almenys dues hores al dia. Tres, per anar bé.
D'acord.
Mare, no pot venir.
-El viatge no podia esperar, no? -Exacte.
El teu fill tampoc.
No volies esperar a la primavera per treure el Mustang nou?
Volia.
-Adeu. -Us estimo.
Jo també, mare.
Vols posar la música?
No.
És un viatge llarg. En posarem.
Molt bé.
Doncs Black Eyed Peas tot el viatge.
Ja ho faig jo.
Per què anem a Filadèlfia?
Per feina.
Ja veig com et sents de debò.
-Ha dit res? -Doncs sí.
T'envia una gran disculpa
i t'arribarà un ram de flors, especialment per a tu.
Parlem de l'Alex Cross, oi?
Una disculpa de merda tampoc hauria ajudat.
En fi, se'n va a Filadèlfia?
Sí.
Sé que no és cosa meva, d'acord?
A part de ser la mediadora.
Heu passat moltes coses junts,
no deixeu que una discussió ho espatlli.
No estic d'humor per sermons.
Molt bé.
-I per un sopar? -Per un sopar?
Què? Menjar. Aliments.
Me'l deus per tots els favors.
-M'ho demanes tu i vols que et convidi? -Sí.
Per ajudar a tancar el tracte, aquí tens un entrant:
he congelat els fons del compte que usa el Ramsey.
T'estàs guanyant unes patates, noia.
Filet o llagosta amb patates? O un bufet lliure amb patates?
Has congelat el compte. És nivell estrella Michelin.
Molt bé. Som-hi.
Perquè, fins que no n'aparegui el propietari,
no en sortirà ni hi entrarà ni un duro.
Què vol dir que no hi ha calés?
I la transferència?
Ho sé. M'ho va dir fa dos dies, però…
Però què? Quin és el puto problema?
No hi ha cap transferència.
I, sense els fons, el propietari buscarà un altre comprador.
Ho sento.
Crec que haurem d'anar a veure algú
al nord, Mojo.
Som-hi.
Tinc gana.
La iaia no t'ha preparat un pica-pica?
No hi ha res de bo.
Què vols dir?
Pastanaga, galetes, api…
Et compraré alguna cosa quan arribem.
-Quant queda? -Prou de preguntes.
-Jo no volia ni venir. -Perdona?
Jo tampoc volia portar-te.
El pròxim cop que et barallis, pensa-hi.
No m'hauria barallat si no fos per tu.
Què has dit?
Què he fet jo?
Et vaig agafar el puny i l'hi vaig fotre al noi?
De debò? Ho vaig fer jo?
Ja m'ho pensava.
Estava ensenyant el vídeo.
Quin vídeo?
El de la pallissa.
Deia tot de coses dolentes de tu,
davant de la Jannie i d'altres nens.
Li vaig dir que parés.
Però no ho va fer
i li vaig pegar.
-Això sí que m'agrada. -Ja veus.
Fa falta música.
Aquesta és bona.
Vinga. Ei.
Nena, què passa?
Res. Estic intentant no pensar en els nois.
-Apuja el volum. -No, no.
No, vinga. Seu. Has de treure-ho tot.
Ha estat molt dur, ja saps.
Tot el que ha passat després de perdre la Maria.
Gestionar-ho ja va ser prou difícil, i després,
totes aquestes coses horribles.
L'assetjador que em vas dir.
És com si no es tanquessin les ferides.
Queden sempre obertes,
un cop i un altre.
La Jannie se'n va sortint,
però l'Alex i el Damon…
Recordo quan l'Alex era petit i van morir els seus pares,
li vaig dir que havia de trobar la manera de superar-ho.
Que havia de ser fort.
I què li volies dir?
El món no és per als dèbils, especialment si ets negre.
Ja.
Fins i tot llavors, veia la mentida.
Déu meu… Ho va intentar de debò…
I després, la pèrdua de la Maria.
I tot el dolor que retenia es va tornar ràbia.
-A vegades la ràbia és la teva amiga. -Potser sí.
Deixa que vingui, però no te la quedis.
Has vist les notícies?
Em fa por, Nancy.
Potser no els hauria hagut de forçar a anar-hi junts.
El nano el necessita.
Regina, has pujat un bon home.
Se'n sortirà.
Mira, saps què necessitem?
-Acabar-nos l'ampolla. Vinga. -No.
Tornem-hi.
Beu-t'ho tot.
Agafem menjar ràpid?
Tècnicament, és el nostre primer viatge de col·legues.
No puc deixar que vagis dient que has menjat pastanaga.
Vinga, va.
Un batut de xocolata, un de vainilla i un de cirera.
Quin és per a mi?
Vols dir quins dos són per a tu?
Que no t'enxampi presumint d'això amb la Jenni.
Si la iaia ho descobreix, ens mata a tots dos.
Això és part de les normes del viatge per carretera.
-Saps què vull dir? -No.
Secret de carretera.
Molt bé.
Et puc fer una pregunta? No diré res a ningú.
-Què? -Per què vas apallissar aquell home?
Em vaig equivocar.
Però tenies un bon motiu, no? Era terrorista o alguna cosa així?
No.
Pensava que era un delinqüent, però no ho era.
El lloc equivocat al pitjor moment.
No vaig fer bé.
Era per la mama?
Sí. Sí.
Creia que, si trobava les respostes que buscava,
llavors podria…
Però no.
Això no importa. Només és…
-No en podem parlar? -Va estar malament.
-Acaba't l'hamburguesa. -Però volia…
Deixa-ho estar, collons.
Merda.
Un cop corregim les vores,
la prioritat és minimitzar la inflamació.
En circumstàncies normals,
la inflamació seria part del procés de curació natural.
Però aquí no tenim dos dies, i encara menys dues setmanes,
per deixar fer.
Hem d'eliminar el teixit.
Si treballéssim a la cuixa, a l'esquena, al pit o a l'estómac,
n'hi hauria prou amb eliminar el teixit adipós.
Però, com que la musculatura de la cara és prominent,
no n'hi ha prou amb aquest greix perquè sigui simètric.
Parem atenció al nostre gran enemic: la limfa.
La solució per a la retenció del fluid és una petita desviació
just sobre la línia de la geniva.
Com un degoteig.
El procediment final, que poca gent pot fer bé,
és el punt subcutani.
El 90 % de la sutura es troba sota la pell.
Els punts es presenten com granets a la superfície de la cara.
I, fins i tot així,
hi ha una petita línia visible que no pot amagar ni el maquillatge
i es veu sota la llum o amb la càmera que tens.
Però hi ha un tipus de màstic, conegut com a massilla de cera,
que, si s'aplica correctament, pot suavitzar les arestes
i omplir les petites esquerdes que només es poden veure amb una càmera.
Ho veus? Amb bones mans i amb la llum correcta,
tot és possible.
Volia res?
Sí. Soc la Susan Kowaleski. Treballo amb l'Alex.
-És a casa? -Ara mateix, no.
Ha dit "Kowaleski"? És sobre el cas Nolan?
-Em… -Sé això de la Deirdre.
Ho sento. Hauria de parlar amb ell…
Entén que visc en aquesta casa, oi?
Amb l'Alex i els seus dos fills, els he pujat a tots tres.
Tot el que ens està passant és pel que sigui que passa amb aquesta noia.
Miri, no vull ser maleducada, però el meu net està patint molt d'estrès.
I crec que tinc dret a saber qui ens va al darrere. No creu?
L'Alex em va dir que era mestra. Ningú li podia amagar res, oi?
A classe, no.
Hi ha una rampa al lateral de la casa.
Entri, jo prepararé alguna cosa per picar mentre m'explica el cas pas a pas.
Molt bé.
Ho fas molt bé. Per què pares?
Em puc posar els cascos.
No, tranquil. No cal que paris…
-Michael Grisham? -Sí.
Alex Cross, soc de la policia de Washington.
Voldria fer-li unes preguntes d'algú que crec que coneix.
Es diu Ed Ramsey.
Perdoni.
No conec cap Ed Ramsey. Em sap greu.
I per què tanca la porta?
-Què? -Si no el coneix,
no li deu importar que ens escoltin.
Tenia un grup. Tocàvem a bars i universitats.
L'Eddie venia sempre.
He vist vídeos de les actuacions. Eren bastant tèrboles.
El Ramsey n'era fan?
A l'Eddie li importava una merda la música.
Li agradaven els temes que cantàvem. De mort, d'assassinats…
Totes les parides que pensava que molaven en aquell temps.
Ara soc diferent.
Hem parlat amb un amic de la infància del Ramsey.
Li va fer desenterrar una daga.
La va enviar a un paio de Filadèlfia.
A tu, Michael.
Estava malalt.
Era pervers i es pensava que jo era igual.
Però jo només cantava.
Parlàvem d'assassins en sèrie,
simulàvem fer sacrificis a l'escenari.
Per a mi era una fantasia, però per a l'Eddie…
La daga. Encara la tens?
-L'hi vaig tornar a enviar de seguida. -Per què?
Va matar algú amb ella.
El Rodney McKay.
Ho vas presenciar.
-En vas prendre part? -Ni de conya.
I per què no n'has dit res en tot aquest temps?
He pensat a dir-ho milions de vegades,
però tinc això que m'ho fa recordar.
Estàs preparat?
Més que preparat, collons.
Mira qui ha vingut.
Què collons hi fots, aquí, nano?
Mike. És un honor coneixe't.
On tens la roba, nano?
Havia d'estar llest quan arribessis.
-Estic llest. -Per a què?
El sacrifici.
El Rodney és el teu fan número u i és igual al David Alan Gore.
Ho veus. Oi, Mike?
És la daga que fa servir?
De Hide Division?
La mateixa, sí.
Com mola.
Avui és un dia especial.
És 21 d'agost.
-El dia perfecte perquè mori el Rodney. -Oh, i tant!
Ja veu que no s'hi veu tot.
-La cara del Ramsey. -No volia que es veiés.
Només a mi i al Rodney.
Així és com va començar.
El vaig intentar parar.
Creia que no ho deia de debò fins que va ser tard.
Per què no m'expliques com va ser, exactament?
Jo estava mamat. El Rodney també.
Era el primer cop que ens vèiem.
Avui és un dia especial.
És 21 d'agost.
-El dia perfecte perquè mori el Rodney. -Oh, i tant!
Molt bé. Vinga, fem-ho.
Sí.
Així està bé?
-On és la daga? -No ho sé.
Mike, Mike, Mike.
Posa-la aquí i faig unes fotos.
Molt bé.
Sí, sí, sí.
-Vinga, al costat del coll. Sí. -Així?
-Així, perfecte, nano. Sí. -Hòstia puta.
Que és de debò, imbècil!
-Ho sento. -No et disculpis.
-És el que volies, Mike. Acaba-ho. -Què? No.
Molt bé. Et faré la foto agafant-la a sobre del cor. D'acord?
-Una merda. Deixeu-me. -Escolta. Ja t'han tallat, nano. Relaxa't.
Una foto més, Mike.
Mola molt. Vinga.
Vinga, va.
No, no. Fem-ho perfecte.
Molt bé. Així.
L'has matat, collons.
No.
L'hem matat.
Ja sé el que sembla.
Sé que no vas ser tu,
però tampoc no vas dir res.
Volia fer-ho.
No et va passar pel cap que no pararia?
Té algú retingut. El podem aturar.
La podem salvar.
Però et necessitem.
Gràcies per venir a traslladar-lo.
-I una cosa més. -Sí.
El vídeo té mala qualitat.
El John l'ha de digitalitzar de seguida.
La llista de coses per recordar és llarga.
No seria millor si l'hi diguessis tu?
No crec que vulgui saber res de mi.
Per què no ho arregleu? Ja n'estic farta, d'aquesta merda.
Mira.
Si voleu fer teràpia de parella, us en busco.
A mi no em va ajudar, però jo no estava enamorada.
Em preocuparé d'això quan acabem amb el Ramsey.
D'acord. Preparat?
Prepara la paella, Tippy.
Avui ha estat ben fàcil.
Ni m'agrada el peix.
Hola.
No sabia que teníem visita.
Roger, és la Regina.
És de l'Associació de Famílies de Policies.
Sí. Ha vingut a demanar-me que m'hi uneixi.
-Molt bé. -I a portar-nos això.
Veig que no s'ha deixat res.
Es pot quedar a sopar, senyora…
Cross. Regina Cross. Crec que coneix el meu net, l'Alex.
Sí, esclar. És un bon policia.
No m'importa el vídeo aquest.
No vull molestar. Només he vingut perquè em digui un nom, Roger.
-De qui? -El còmplice de la Deirdre Nolan.
Què és tot això, amor?
No és res. Ves a l'altra habitació.
Si no és res, no cal que marxi, no?
No vol que sàpiga que la va cagar.
Una fiscal m'ha passat un dels arxius del cas.
Això no es pot fer.
Una noia, la Deirdre Nolan, va confessar un assassinat.
Segons dos testimonis, tenia un còmplice. Van donar un nom i tot.
Però el seu marit en va amagar les declaracions i el nom,
així que el còmplice encara campa a plaer.
Això és cert, Roger?
La noia va confessar.
-Va dir que ho va fer sola. -No és cert.
I ho sap.
Va acceptar la victòria fàcil i ara està jubilat.
Ara pesca.
I la pista que no va seguir
no el persegueix a vostè, senyor Thorn.
Ens persegueix a mi i la meva família.
Així que digui'm el coi de nom.
El Ramsey ha fet la seva durant 25 anys.
-És hora d'atrapar aquest cabró. -No. Encara no.
-No fotis. En tenim de sobra. -I ell també.
Què vols dir?
El Ramsey no deixarà rastre de res en el seu pis
si no ho gestionem a la perfecció.
No. No el tocarem fins que tinguem una acusació.
No pots esperar trobar un jurat d'acusació ara.
Ja he trucat.
La sessió d'emergència és demà a primera hora.
Ho hem de fer així, John. Ocultem el Grisham
i atrapem el Ramsey un cop estigui tot lligat.
No és gaire maco, però és el que pot pagar el departament.
Aquí té el meu número, el visitarem cada hora.
Aquí hi té el menú. Si demana res, va a càrrec nostre.
Segur que té gana, recomano les aletes amb salsa mumbo
o, si és llaminer, els dònuts d'aquí.
Sabia que algú vindria a buscar-me un dia o altre.
Hauria d'haver-ho dit.
Ei. No s'hi capfiqui. Ara fa el correcte.
Així que tens autorització per accedir al pis del Senat?
Exacte. Si el vols veure algun cop, te'l puc ensenyar.
I no tindràs problemes?
M'agraden els problemes.
Ah, sí?
Ei. Us coneixeu?
-Soc el seu marit. -D'acord.
Faig tard, ho sento.
-No passa res. -M'he entretingut. Qui és?
De fet, ja me'n vaig. Passeu-ho bé.
M'ha agradat parlar.
Pensava que no vindries.
Per què no estàs atrapant el teu tresor?
L'Anderson vol una acusació.
-Serà al matí. -Quina cagada.
Mira, el pla és anar jo mateix a buscar el Ramsey.
Potser voldries venir.
-No fotis, m'estàs donant crèdit? -Te'l mereixes.
No seríem aquí sense tu.
Aposto que serà una notícia més sonada que la del Soneji.
Probablement.
Molt bé. M'hi apunto.
Primer, convida'm i digue'm com en soc, d'important.
Esplaia't amb els detalls.
-És hora de dormir? -No, encara no.
Primer m'he de disculpar.
No passa res si vols parlar de la mare. Res de res.
Només ho vaig dir perquè…
penso en ella sovint.
La senyora Nancy diu que està bé si hi penso,
però encara és millor parlar-ne.
Doncs la senyora Nancy té raó.
I per què tu no ho fas?
Perquè em fa mal.
L'enyoro.
Jo també.
És com si…
tu haguessis perdut la mama,
però jo us hagués perdut a tots dos.
No, fill.
Vine aquí.
Ei. Soc aquí per tu, rei.
Podem parlar tant com vulguis. Pregunta'm qualsevol cosa.
Quin és el teu record favorit?
N'hi ha tants…
No en tens un de favorit?
El meu és quan van guanyar els Nats.
La mama em va portar a les espatlles a la desfilada.
-I vam anar fins al davant de tot. -Sí.
-Vam xocar les mans amb l'Strasburg. -Sí, és veritat. Ja veus.
És un bon record.
Va trepitjar força gent aquell dia.
Explica'm un dels teus.
D'acord.
És del nostre primer aniversari.
De quan la gent tenia telèfon i contestador a casa.
Tu no ho has viscut. Ets massa jove.
La teva mare va fer que tothom truqués
i em deixés un missatge. Tothom.
Ho van enregistrar aquí. I…
Bam! Escolta.
Alex. Som la Lila i el Marcus.
La Maria t'estima.
Bon aniversari a tots dos!
Cross, soc l'Oracene. La Maria t'estima.
Què passa, nano?
Soc el John. La Maria t'estima.
Bon aniversari, cabronàs amb sort.
Cross, soc el Gilbert.
T'havia de dir que la Maria t'estima. Missió complerta.
Soc el James.
La Maria m'ha dit que et digui que t'estima.
Com va?
La Maria t'estima.
Bon aniversari.
Podem…?
Podem aplicar les normes del viatge?
Ei, Alex. Soc la Felicia. La Maria t'estima.
Com si no ho sabessis.
Amic meu. Ho has aconseguit un any més.
Sí. La Maria t'estima amb bogeria.
Alex, soc la Tanya. Bon aniversari.
Per cert, la Maria t'estima.
-Quina hora és? -Les 6:00 h.
-I quan hem de ser allà? -A les 7:00 h.
-Em puc dutxar? -Espera.
Encara són les 6:00 h…
Bon dia.
Bon dia, rei.
Com ha anat?
No puc dir res.
Per què?
Secret de carretera.
Llavors és que molt bé.
Ei, John. Si us torneu a parlar amb el Cross,
l'hi explicaràs?
El què?
D'acord.
És molt suposar.
Ei. Mira qui ve a saludar.
Mengi una mica.
No li recomano tenir l'estómac buit.
No em ve de gust.
Tinc l'estómac ben regirat.
No pot estar pitjor que el meu.
Es mou molt?
Cops, tombarelles i ves a saber què més.
-Bon dia. -Bon dia.
Ens coneixem, oi?
El company del Cross.
-Ja té nom? -Chance.
M'agrada.
Miri, toqui.
-Qui és la seva amiga? -L'agent especial Kayla Craig.
Ha trobat el testimoni que usarem per detenir-lo.
El testimoni? Tenen un testimoni?
N'estan segurs?
Ei, Chance. Què passa, nano? No tens claustrofòbia aquí dins?
Li has de donar a la mare…
No passa res, rei.
Estarem bé.
Tot anirà bé.
Estaràs bé.
És preciós, oi?
És hora de celebrar-ho.
A l'episodi següent…
Tornem a la sortida.
L'única manera de trobar-lo és descobrir on té la Shannon.
Les víctimes van desaparèixer abans de l'aniversari dels assassins.
29 DE FEBRER, 1956
El seu aniversari.
La matarà avui.
Alex, para.
Com vols que em cregui res del que dius?
Hi ha una altra peça en algun lloc que no trobo.
Crec que ets la meva millor obra, Aileen.
Subtítols: Gerard Minaya Surroca
Supervisor creatiu Guillermo Parra