‫בפרקים הקודמים של "קרוס"...‬
‫השופט ציטט את עדותי כשהוא חרץ את דינה.‬
‫מישהו רוצה שישלמו על מה שקרה לדירדרה נולן.‬
‫- מה אתה רוצה? - שני מיליון נקודה שתיים.‬
‫הם יהיו בחשבונך עד סוף השבוע.‬
‫ראמזי תמיד דיבר על איזה בחור בפילדלפיה ששמו "וייט מייק".‬
‫- מה קורה עם הרוצח הסדרתי? - יש לנו פרופיל של הרוצח.‬
‫אנחנו רוצים לשמוע כל פרט ופרט.‬
‫אני צריכה להיות מושלמת, נכון? בדיוק כמו איילין?‬
‫לא. לא!‬
‫לכולנו יש סודות, אלכס. אני מוכן לפרסם את שלי בפומבי.‬
‫זאת התקרית שסמפסון דיווח עליה.‬
‫תתקשר לנציג האיגוד.‬
‫הוא עשה את זה. אד ראמזי הוא רוצח הפאנבוי.‬
‫בואו נייחס את זה לכך שהבלש קרוס שתה קצת יותר מדי.‬
‫- לך תזדיין, בן זונה. - אלוהים אדירים.‬
‫אתה צריך לעזוב.‬
‫שאנון ויטמר בחיים. היא כנראה כאן בבית.‬
‫החוצה. עכשיו!‬
‫אתה יודע איך זה עובד, הבלש קרוס?‬
‫אתה מכיר מישהו שעבר את התהליך בעבר?‬
‫לא.‬
‫זה בסדר, אלכס. אני יכול לקרוא לך אלכס?‬
‫- כן. - זה בסדר, אלכס. רוב האנשים לא מכירים.‬
‫דברים הולכים לתקוף חזק ומהר.‬
‫לא יהיה לך זמן ללמוד.‬
‫לא יהיה לך זמן להתכונן.‬
‫תצטרך לתת אמון באיגוד שלך, ותצטרך לתת בי אמון.‬
‫הם יגישו בקשה רשמית שתמסור את התג והאקדח שלך.‬
‫קוראים לזה בקשה, אבל זה לא נתון לבחירה.‬
‫אתה מחויב למסור אותם. אתה מבין?‬
‫- יש לו עוד אחד. - ג'אני...‬
‫כן.‬
‫כדי למנוע מבוכה, הבכירים יכולים לבוא לפה.‬
‫לא לכאן.‬
‫- המשפחה לא יודעת? - הילדים לא.‬
‫הגיוני.‬
‫אז תצטרך להגיע לשם.‬
‫אני יכול ללוות אותך כנציגך, אבל אני חייב לומר, זה לא ייראה טוב.‬
‫- אני אלך לבד. - יופי.‬
‫תזכור, אתה שם כדי למסור את התג והאקדח שלך.‬
‫זה לא הזמן להציג את טיעוניך.‬
‫יהיה אסור ליצור איתך קשר עד לקבלת תוצאות החקירה.‬
‫אתה מבין?‬
‫קרוס‬
‫די לאלימות המשטרתית‬
‫האכזריות המשטרתית הורגת‬
‫פטרו את אלכס קרוס‬
‫מאליקה, עשיתי את כל מה שאמרתי שאעשה למען אחיך. באמת.‬
‫אין קשר בין הדברים.‬
‫זין על אלכס קרוס. וזין על המשטרה!‬
‫- מאליקה... מאליקה. - לך תזדיין! לך תזדיין, אלכס!‬
‫לך תזדיין! לך תזדיין!‬
‫שוטר משטרת המטרופולין המהולל נתפס מכה חשוד באכזריות‬
‫תג ואקדח.‬
‫אני צודק בנוגע לראמזי.‬
‫- זו לא הסיבה שאנחנו פה. - זו צריכה להיות.‬
‫- אבל זאת לא. - טוב, כן, עשיתי טעות. בסדר?‬
‫זה לא יכול להפריע להצלת חייה של שאנון ויטמר.‬
‫- את רוצה לספר לו או שאני אספר לו? - מה?‬
‫חיפשנו בביתו של ראמזי.‬
‫הוא הזמין אותנו פנימה בגלל ההאשמות שלך.‬
‫אין שום סימן לשאנון. אין שום סימן לשום דבר.‬
‫- מתי? - הבוקר.‬
‫אז היה לו את כל אתמול כדי להעביר אותה?‬
‫- תגידי לו להפסיק לדבר. - לא, תקשיבו.‬
‫שאנון היא הקורבן האחרון של ראמזי. היא האחרונה.‬
‫האיש רוצה לסיים בגדול, לא בקטן. הוא פרפקציוניסט.‬
‫יש לו אובססיה לניצחונות. הוא רוצה שכולם ידעו שזה הוא.‬
‫אתה מדבר על הפאנבוי או על עצמך?‬
‫יפה, אפריל. את מדברת כמו מי שרוצה להיות ראש עיר.‬
‫אם היית שוטרת אמיתית, היית מקשיבה לי במסיבה‬
‫והתיק היה נסגר.‬
‫אתה יודע, היה לך יום שלם לשבת ולעכל את מצבך החדש.‬
‫ואני בטוחה שאתה מתחיל לקבל מושג עד כמה הוא מסובך.‬
‫אבל אני לא חושבת ששקלת עד כמה המצב יכול להידרדר.‬
‫- בסדר, בואו פשוט... - אתה רוצה שאהיה הנבלה? בסדר.‬
‫תאשים אותי כמה שאתה רוצה.‬
‫אבל אם לא תניח את האקדח והתג שלך על השולחן‬
‫ותצא מכאן בלי להוציא עוד מילה מזדיינת,‬
‫אני מבטיחה לך, אני אגשים את כל הסיוטים הכי גרועים שלך.‬
‫בסדר.‬
‫אני צודק בנוגע לראמזי.‬
‫ברגע זה, אני מדבר איתך.‬
‫אני כבר חוזר אלייך.‬
‫לעזאזל!‬
‫- אתה רוצה שאני אנסה? - לא, אני לא. לא, תודה.‬
‫הם מפסיקים את החקירה של ראמזי. שמעת?‬
‫לא אני. אני אמשיך עד שנתפוס אותו.‬
‫היא תמות עד אז.‬
‫- תודה שאתה מביע בי אמון. - אני רק אומר...‬
‫אני אמור לסגור את התיק הזה, לא לפנות את הארונית שלי.‬
‫רואה איך זה הפך לכדור שלג?‬
‫אני לא יודע למה אתה מתכוון, אבל זאת טעות לחשוב ככה.‬
‫אז...‬
‫כן, כן, יהיה לי זמן בשפע לטיפול עכשיו. נכון, ג'ון?‬
‫איך זה מסתדר לך בראש להאשים אותי בחרא הזה?‬
‫אתה התחלת את כל זה כשדיווחת עליי.‬
‫וואו. אתה שקוע כל כך בעצמך‬
‫שאתה אפילו לא יכול להשתעשע באפשרות שפישלת?‬
‫- אתה הפלת את הדומינו הראשון! - לא, שוגר!‬
‫החרא הזה קרה כשהכית את האיש ההוא!‬
‫- לך תזדיין! - לך תזדיין!‬
‫היי! ניסיתי למצוא את הרוצח של מריה.‬
‫תקשיב, בנאדם. אני מבין.‬
‫גם אני אהבתי אותה. גם אני מתגעגע אליה.‬
‫היא הייתה אשתי, אם ילדיי.‬
‫אתה לא מבין את ההרגשה. לעולם לא תבין.‬
‫אתה מבין את כוונתי.‬
‫אתה לא האדם היחיד במשפחה שאיבד מישהו.‬
‫פשוט לא התמודדת עם זה.‬
‫יודע מה? אתה חוזר ואומר "משפחה".‬
‫משפחה... כי הילדים שלי קוראים לך "הדוד ג'ון", זה הופך אותה למשפחה?‬
‫לא. כי סבתא לימדה אותך לקשור שרוכים, זה הופך אותך למשפחה?‬
‫לא. אין בינינו קשר דם או קשר משפחתי. אתה סתם חבר שלי.‬
‫או שהיית.‬
‫עכשיו אתה סתם מישהו שעבדתי איתו.‬
‫בחר את המילים שלך בקפידה. אני לא מתלוצץ.‬
‫- גבר, אני לא מפחד ממך. - יופי, בן זונה, כי אני לא בורח.‬
‫- נראה אותך! מה קורה? קדימה! - היי, היי, היי!‬
‫- אנחנו מדברים כאן. - כן, שמעתי. כולנו שמענו.‬
‫אני פשוט רוצה שתתפסו מרחק זה מזה.‬
‫רק קצת. סלחו לי.‬
‫זהו זה. קדימה. תודה.‬
‫גם אתה, סמפסון. תודה.‬
‫עכשיו אני אעמוד כאן עד שאחד מכם ילך.‬
‫מי זה יהיה?‬
‫אני זה שלא עובד כאן יותר, נכון?‬
‫- אתה בסדר? - כן.‬
‫אלוהים.‬
‫אלכס קרוס‬
‫מישהו יודע מאיפה זה הגיע?‬
‫השאיר אותם שליח.‬
‫אתה עדיין מספר אחת שלי.‬
‫לבטל‬
‫הלו?‬
‫הילד השני טוען שדיימון פשוט התחיל להרביץ לו.‬
‫יש לו פנס רציני בעין שמוכיח זאת.‬
‫אבל דיימון מסרב לספר לנו את הצד שלו בסיפור.‬
‫אני יודע שהמשפחה שלכם עברה הרבה. ילדים מושפעים לעיתים קרובות‬
‫מנסיבות שאין להם שליטה עליהן.‬
‫דיימון תמיד היה תלמיד מעולה.‬
‫למעשה, הוא אחד האהובים עליי.‬
‫בגלל זה ויתרתי לו בזמן האחרון.‬
‫אבל יש לנו מדיניות של אפס סובלנות כלפי התנהגות כזאת.‬
‫- אתה מבין? - כן, כמובן.‬
‫פירוש הדבר הוא שדיימון מושעה למשך שבוע.‬
‫הוא חופשי ללכת הביתה כעת.‬
‫אין שום בעיה שאי אפשר לפתור במילים.‬
‫אלא אם כן?‬
‫מה? הגנה עצמית.‬
‫הילד ההוא הרים עליך יד? כן?‬
‫- לא. - תיכנס הביתה.‬
‫אסיים איתך אחר כך.‬
‫אם יישאר ממנו משהו.‬
‫קדימה, מתוק. בוא. קדימה.‬
‫זו בחירה מעניינת למכונית שלך.‬
‫יש לך בדיחות. מה המצב?‬
‫טו ג'ון ביקש ממני לבדוק בנוגע לווייט מייק, שאולי קשור לראמזי.‬
‫האיש מפילדלפיה שהוא שמע עליו. מצאת אותו?‬
‫מצאתי בערך שני מיליון מהם.‬
‫העברתי את רוב הסופ"ש בצמצום האפשרויות.‬
‫אתה יודע, כדי לעצור רוצח סדרתי.‬
‫- ו...? - בחייך. זאת אני.‬
‫שלחתי הכול לג'ון הבוקר.‬
‫ולאחר מכן, בערך לפני שעה, הוא התקשר וחשבתי לעצמי,‬
‫"הוא יגיד תודה", אבל לא. לא.‬
‫הוא אמר שאני צריכה להביא לך את זה,‬
‫ושאני צריכה למסור לך את זה ביד כי אינך שוטר יותר.‬
‫וששומריו לא נותנים לו לבדוק בנוגע לראמזי.‬
‫רוצה לספר לי במה מדובר?‬
‫לא. אני רוצה מידע על וייט מייק.‬
‫גם סמפסון לא רצה לדבר על זה,‬
‫אבל ציפור קטנה לחשה לי שגרמת לו לומר "אני לא מתלוצץ".‬
‫קיילה, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫להקת הפאנק של וייט מייק ב-1998, בפילדלפיה.‬
‫תן לי להחליש את הקול, כי אני לא סובלת את החרא הזה.‬
‫- מי רוצה למות? - לעזאזל.‬
‫מה?‬
‫ברצינות, זה מטריד.‬
‫אם להעמדת הפנים שהם מעלים קורבן‬
‫אדם מהקהל אתה קורא מטריד, אז כן.‬
‫אבל היו להם מעריצים שרופים. אם הבחנת, ממש כאן, בשורה הראשונה...‬
‫- בבחור הזה. - ראמזי?‬
‫לעזאזל.‬
‫את יודעת איפה וייט מייק עכשיו?‬
‫הוא עדיין בפילדלפיה. עכשיו הוא מייקל גרישם.‬
‫הוא אקטואר. הכול נמצא בהחסן הנייד.‬
‫בסדר.‬
‫- היי, קיילה. - כן?‬
‫את מושלמת.‬
‫תכייף בפילדלפיה.‬
‫זה פשוט לא הדיימון שאני מכירה.‬
‫גם אני לא.‬
‫בכל פעם שאני חושבת שיש שביב של תקווה,‬
‫משהו קורה והוא לוקח שני צעדים לאחור.‬
‫- הצלחת להוציא ממנו משהו? - אף לא מילה.‬
‫אתה יודע, אתה צריך להתחיל מחדש עם הילד הזה, אלכס.‬
‫אעשה זאת. ברגע שאחזור מפילדלפיה.‬
‫מה יש בפילדלפיה?‬
‫- יש לי פריצת דרך בתיק של ראמזי. - חשבתי שאתה בחופשה.‬
‫אחזור מחר.‬
‫הבן שלך במשבר.‬
‫- מוטב שאלך. - לא, לא.‬
‫אף אחד לא צריך ללכת. במיוחד אתה, אלכס.‬
‫סבתא, דיימון מספיק קשוח כדי לחכות יום.‬
‫תראי מה יש לי.‬
‫שאנון, אל תסתכלי עליי ככה. הכנתי את זה בשבילך.‬
‫קדימה. תפתחי.‬
‫זין! לעזאזל!‬
‫אני רוצה שתפתחי. פה גדול! הינה!‬
‫זה היה כל כך קשה?‬
‫אלוהים.‬
‫את יפהפייה.‬
‫את חייבת לראות את זה.‬
‫לך תזדיין!‬
‫בחיי. עם השיניים, זה כל כך איילין. עשי זאת שוב.‬
‫אני שונאת אותך!‬
‫כן! כן! זה מושלם.‬
‫אני לא מאמין שהיום סוף סוף הגיע.‬
‫ושאנון, תקשיבי, אל תדאגי מהחתך הקטן על הפנים שלך.‬
‫אדאג שמישהו יטפל בזה כהלכה.‬
‫לא אתן לך לעצור את החגיגה.‬
‫- מה אתה עושה? - הוא הולך איתך.‬
‫בבקשה. הכנתי פינוקים לנסיעה.‬
‫בוא לכאן.‬
‫טוב, אם אתה רוצה להיות מצוין, אתה תמצא את הדרך.‬
‫לפחות שעתיים ביום. שלוש, אם אתה יכול.‬
‫כן, גבירתי.‬
‫סבתא, הוא לא יכול לבוא.‬
‫- אמרת שהנסיעה לא סובלת דיחוי, נכון? - נכון.‬
‫גם הוא לא.‬
‫חשבתי שתחכה עד האביב כדי להוציא את המוסטנג החדשה שלך.‬
‫גם אני.‬
‫- ביי. - אוהבת אתכם.‬
‫אני אוהב אותך, סבתא.‬
‫רוצה לבחור מוזיקה?‬
‫לא.‬
‫זאת נסיעה בדרכים, די. חייבים מוזיקה.‬
‫בסדר.‬
‫אז זה "בלאק אייד פיז" כל הדרך.‬
‫אני אדאג לזה, אבא.‬
‫למה אנחנו בכלל נוסעים לפילדלפיה?‬
‫עבודה.‬
‫עכשיו תראה לי איך אתה באמת מרגיש.‬
‫- הוא אמר משהו? - כן.‬
‫הוא מוסר את התנצלותו העמוקה,‬
‫והוא שלח זר פרחים, במיוחד בשבילך.‬
‫אנחנו מדברים על אלכס קרוס, נכון?‬
‫התנצלות מחורבנת לא שווה כלום בכל מקרה.‬
‫רק רציתי לדעת אם הוא נוסע לפילדלפיה.‬
‫הוא נוסע.‬
‫אני יודעת שזה לא ענייני, נכון?‬
‫מלבד העובדה שנמאס לי להיות המתווכת.‬
‫אבל יש ביניכם יותר מדי היסטוריה‬
‫כדי לאפשר לוויכוח מטופש אחד להרוס אותה.‬
‫אני לא במצב רוח להטפה.‬
‫בסדר.‬
‫- מה לגבי ארוחת ערב? - ארוחת ערב?‬
‫מה? אוכל. מזון.‬
‫אתה חייב לי על כל הטובות האלה, לא?‬
‫- את מזמינה אותי, אבל זה על חשבוני? - כן.‬
‫וכדי לעזור בחתימת העסקה, הינה מתאבן קטן בשבילך.‬
‫הצלחתי להקפיא את הכספים בחשבון המסתורין שבו ראמזי משתמש.‬
‫עברת לאכול בשולחן של הגדולים, ילדה.‬
‫לסעודת סטייק ולובסטר? או יותר כמו במזנון אכול כפי יכולתך?‬
‫הקפאת את החשבון. זה בוודאות ברמת מישלן.‬
‫בסדר. אז קדימה.‬
‫כי עד שבעלי החברה לא יחשוף את עצמו,‬
‫שום כספים לא נכנסים לחשבון או יוצאים ממנו.‬
‫מה זאת אומרת, אין שום כסף?‬
‫הייתה אמורה להיות העברה.‬
‫אני יודע. אמרת את זה לפני יומיים, אבל...‬
‫אבל מה? מה הבעיה, לעזאזל?‬
‫לא הייתה העברה, מר אבלארד.‬
‫וללא הכספים האלו, מוכר הנכס ממשיך הלאה.‬
‫צר לי.‬
‫אני מניח שנצטרך לצאת לנסיעה‬
‫צפונה, מוג'ו.‬
‫בוא.‬
‫אני רעב.‬
‫סבתא אמרה שהיא ארזה לך חטיפים, לא?‬
‫שום דבר טעים.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫גזרים. קרקרים. סלרי.‬
‫אמצא לך משהו כשנגיע לפילדלפיה.‬
‫- כמה זמן זה ייקח? - תפסיק לשאול שאלות.‬
‫- בכלל לא רציתי לבוא. - סליחה?‬
‫בכלל לא רציתי לקחת אותך.‬
‫בפעם הבאה שאתה נקלע לקטטה, תחשוב על זה.‬
‫אלמלא אתה, בכלל לא הייתי נקלע לקטטה.‬
‫מה? מה אמרת?‬
‫איך זאת אשמתי?‬
‫אני קפצתי את ידך לאגרוף ודחפתי אותה לפרצוף שלו?‬
‫אני עשיתי את זה? זה הייתי אני?‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫הוא הראה את הסרטון.‬
‫איזה סרטון?‬
‫זה שבו הכית את האיש ההוא.‬
‫הילד הזה אמר עליך כל מיני דברים רעים,‬
‫בנוכחות ג'אני ומלא ילדים אחרים.‬
‫אמרתי לו להפסיק.‬
‫אבל הוא לא הפסיק, אז...‬
‫הכיתי אותו.‬
‫- זה נראה טוב. - כן.‬
‫אנחנו צריכות מוזיקה.‬
‫זה השיר.‬
‫כי אמרת לי דברים שידעתי שאינם אמת‬
‫אבל האמנתי להם, מותק כי אני מאוהבת בך‬
‫אמרת שאם אני רוצה משהו תוכל להשיגו‬
‫אבל לקחת אותו ממני‬
‫ונתת אותו ללך תדע מי‬
‫בדיוק! היי...‬
‫אחותי, מה קורה?‬
‫שום דבר. אני פשוט מנסה לא לחשוב על הבנים שלי.‬
‫- תגבירי את זה שוב. - לא, לא, לא.‬
‫לא, לא. שבי. את צריכה להוציא את זה.‬
‫זה פשוט כל כך הרבה, את יודעת.‬
‫המצב החמיר אחרי שאיבדנו את מריה.‬
‫מספיק קשה להתמודד עם זה, אבל אז‬
‫התרחשו כל הדברים האיומים והנוראים האלו.‬
‫המטרידן שהזהרת אותי מפניו.‬
‫זה כאילו הפצעים לא יכולים להגליד.‬
‫הוא פשוט פותח אותם.‬
‫פעם אחר פעם.‬
‫ג'אני, היא מחזיקה מעמד,‬
‫אבל אלכס ודיימון, שניהם...‬
‫אני זוכרת כשאלכס היה קטן והוריו מתו,‬
‫אמרתי לו שהוא צריך למצוא דרך להמשיך הלאה.‬
‫שהוא חייב להישאר חזק.‬
‫מה עוד היית אמורה להגיד?‬
‫העולם אינו מקום מתאים לגבר חלש, במיוחד אם הוא שחור.‬
‫כן.‬
‫אבל אפילו בזמנו, הבחנתי בשקר.‬
‫שאלוהים יברך אותו, הילד ניסה, אבל...‬
‫ואז הוא איבד את מריה.‬
‫וכל הצער שהוא החזיק בפנים הפך לזעם.‬
‫- לעיתים זעם יכול לארח לך לחברה. - אולי.‬
‫אפשר לתת לו לבקר, אבל אסור שהוא יישאר.‬
‫ראית אותו בחדשות?‬
‫זה מפחיד אותי, ננסי.‬
‫אולי לא הייתי צריכה להכריח אותם לנסוע ככה ביחד.‬
‫הילד זקוק לאביו.‬
‫רג'ינה, גידלת אדם טוב.‬
‫הוא ימצא את דרכו בחזרה.‬
‫תראי, יודעת מה אנחנו צריכות?‬
‫- צריך לסיים את הבקבוק הזה. קדימה. - לא.‬
‫עוד כוסית.‬
‫תשתי.‬
‫המבורגרים - נקניקיות בלחמנייה - סטייקים‬
‫אוכלים אוכל מהיר?‬
‫טכנית, זאת הנסיעה הראשונה שלנו, הבנים, בדרכים ביחד.‬
‫אני לא אתן לך לספר לאנשים שכל מה שאכלת זה גזרים, בסדר?‬
‫קדימה.‬
‫יש שייק שוקולד, שייק וניל ושייק דובדבן.‬
‫איזה מהם שלי?‬
‫אתה מתכוון, איזה שניים מהם שלך.‬
‫שלא אתפוס אותך מתרברב על כך בפני ג'אני, בסדר?‬
‫אם סבתא תגלה, שנינו נסתבך בצרות.‬
‫זה נכלל בחוקי הנסיעה בדרכים.‬
‫- אתה יודע מה זה אומר? - לא.‬
‫רק הדרך יודעת.‬
‫בסדר.‬
‫אבא, אפשר לשאול אותך שאלה ואני לא אגלה לאף אחד?‬
‫- מה העניין? - למה הכנסת לאיש ההוא מכות?‬
‫טעיתי שם, די.‬
‫אבל בטח הייתה לך סיבה טובה, נכון? הוא היה טרוריסט או משהו?‬
‫לא.‬
‫חשבתי שהוא איש רע, אבל טעיתי.‬
‫הוא היה במקום הלא נכון, בזמן הלא נכון.‬
‫אני הייתי האיש הרע בלילה ההוא.‬
‫זה היה קשור לאימא?‬
‫כן. כן.‬
‫אתה יודע, חשבתי שאם אצליח למצוא את התשובות שאני מחפש,‬
‫אז אוכל...‬
‫אבל לא הצלחתי.‬
‫החלק הזה לא משנה. זה פשוט...‬
‫- אי אפשר לדבר על זה? - מספיק שתדע שזה לא היה בסדר.‬
‫- סיים את ההמבורגר. - רק ניסיתי ל...‬
‫תניח לזה, די. לכל הרוחות.‬
‫לעזאזל.‬
‫ברגע שיש לנו קצוות ישרים,‬
‫צמצום הנפיחות הופך לעדיפות העליונה שלנו.‬
‫בנסיבות רגילות,‬
‫היינו מקבלים את הנפיחות כחלק מתהליך הריפוי הטבעי.‬
‫אבל במקרה הזה, אין לנו יומיים, שלא לדבר על שבועיים,‬
‫כדי לאפשר את התהליך הזה.‬
‫אנחנו מוכרחים להסיר רקמות.‬
‫אם היינו עובדים על ירך או גב,‬
‫שד או בטן, הסרת רקמה אדיפוזית הייתה עשויה להספיק.‬
‫אבל מערכת שרירי הפנים כה בולטת‬
‫שקיצוץ השומן אינו מספיק להשבת הסימטריה.‬
‫כעת נפנה את תשומת ליבנו לאויב הגדול ביותר שלנו, הנוזל הלימפטי.‬
‫הפתרון לאצירת נוזלים היא דלף קטן מאוד‬
‫שממוקם ממש מעל לקו החניכיים.‬
‫כמו השקיה בטפטוף.‬
‫ההליך האחרון שלנו, הליך שמעטים יכולים לבצע היטב,‬
‫הוא תפירה תת עורית.‬
‫תשעים אחוז מהתפר יהיה מתחת לעור.‬
‫הקשרים יתבטאו כנקודות קטנטנות על פני השטח של פניה.‬
‫אפילו אחרי כל זה, עדיין יש קו שבקושי נראה לעין‬
‫שאפילו איפור לא יכול להסתיר תחת בוהק האורות‬
‫ומצלמת הדיוקנאות המיוחדת שאתה מעדיף.‬
‫אבל יש סוג של שרף, שמקובל לכנות "השפכטל של עורכי הלוויות".‬
‫וכשמורחים אותו כראוי, הוא יכול להחליק כמקשה אחת את הבליטות‬
‫ולמלא חרכים זעירים שרק מצלמה תראה.‬
‫אז, אתה מבין, בידיים הנכונות, בתאורה הנכונה,‬
‫הכול אפשרי.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫כן. אני סוזן קוואלסקי. אני עובדת עם אלכס.‬
‫- הוא כאן? - חוששני שלא.‬
‫אמרת קוואלסקי? זה קשור לתיק נולן?‬
‫- אני... - אני כבר יודעת על דירדרה.‬
‫מצטערת. אני באמת צריכה לדבר עם אלכס...‬
‫את מבינה שגם אני מתגוררת בבית הזה, כן?‬
‫ביחד עם אלכס ושני ילדיו, שאת כולם אני גידלתי.‬
‫שכולם סובלים מ... טוב, כל מה שקורה עם הנולן הזאת.‬
‫תראי, אני לא רוצה להיות גסת רוח, אבל הנכד שלי נתון להרבה לחץ.‬
‫ולדעתי יש לי זכות לדעת מי רודף אותנו. מה דעתך?‬
‫אלכס אמר לי שהיית מורה. אף אחד לא הצליח להסתיר ממך שום דבר, נכון?‬
‫בהחלט לא בכיתתי.‬
‫יש רמפה בצד הבית.‬
‫בואי תיכנסי, ותני לי להכין לנו משהו בזמן שאת מסבירה לי את התיק.‬
‫בסדר.‬
‫נשמע טוב, ילד. למה הפסקת?‬
‫אני יכול לשים אוזניות.‬
‫לא, די. לא, אתה לא צריך לשים...‬
‫- מייקל גרישם? - כן.‬
‫אלכס קרוס, ממשטרת המטרופולין של די.סי.‬
‫אני רוצה לשאול אותך מספר שאלות בנוגע למישהו שלדעתי אתה מכיר.‬
‫קוראים לו אד ראמזי.‬
‫סליחה.‬
‫אני לא מכיר שום אד ראמזי. סליחה.‬
‫אז למה סגרת את הדלת?‬
‫- מה? - אם אתה לא מכיר אותו,‬
‫למה אכפת לך אם הבנות שלך שומעות?‬
‫הייתה לי להקה. ניגנו בברים ובמכללות.‬
‫אדי בא לכל ההופעות.‬
‫ראיתי סרטונים של ההופעות שלכם. אפל מאוד.‬
‫ראמזי, הוא היה מעריץ?‬
‫אדי לא שם זין על המוזיקה.‬
‫הוא אהב את הנושאים ששרתי עליהם. מוות, רצח,‬
‫כל השטויות האלה שחשבתי שהן מגניבות כל כך בזמנו.‬
‫אני אדם אחר עכשיו.‬
‫דיברנו עם חבר ילדות של ראמזי.‬
‫אמר שהוא הכריח אותו למצוא סכין.‬
‫שלח אותה לבחור בפילדלפיה.‬
‫אליך, מייקל.‬
‫הוא היה חולה.‬
‫כלומר, רע. והוא חשב שאני כמוהו.‬
‫אבל אני סתם שרתי, בנאדם.‬
‫דיברתי על הרוצחים הסדרתיים האלה,‬
‫העמדתי פנים שאני מעלה קורבנות על הבמה.‬
‫בשבילי, הכול היה העמדת פנים, אבל בשביל אדי...‬
‫הסכין. היא עדיין אצלך?‬
‫- שלחתי אותה בחזרה כל כך מהר. - מדוע?‬
‫הוא רצח איתה מישהו.‬
‫רודני מקיי.‬
‫היית שם.‬
‫- לקחת בכך חלק? - אין מצב.‬
‫אז למה שמרת את זה בסוד כל הזמן הזה?‬
‫מיליון פעמים חשבתי להגיד משהו.‬
‫אבל בכל פעם, הייתה לי התזכורת הזאת.‬
‫רוד, אתה מוכן?‬
‫אני כל כך מוכן.‬
‫הינה הוא.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה כאן, אחי?‬
‫מייק. כבוד לפגוש אותך.‬
‫איפה הבגדים שלך, בנאדם?‬
‫אדי אמר לי להיות מוכן כשאתה מגיע.‬
‫- אני מוכן, בנאדם. - למה?‬
‫להעלאת הקורבן.‬
‫רודני המעריץ מספר אחת שלך. דומה כשתי טיפות מים לדייוויד אלן גור.‬
‫רואים. נכון, מייק?‬
‫זאת הסכין שהוא משתמש בה?‬
‫מ"הייד דיוויז'ן"?‬
‫האחת והיחידה, כן.‬
‫אדיר.‬
‫היום הוא יום מיוחד, מייק.‬
‫זה 21 באוגוסט.‬
‫- היום המושלם למותו של רודני. - לגמרי!‬
‫אני רוצה שתדע שאתה לא רואה הכול.‬
‫- כמו הפנים של ראמזי. - כי אתה לא אמור לראות.‬
‫רק אותי ואת רודני.‬
‫אז כאן הכול התחיל.‬
‫ניסיתי לעצור בעדו, אני נשבע.‬
‫לא חשבתי שהוא רציני עד שהיה מאוחר מדי.‬
‫אולי תספר לי איך זה באמת התרחש?‬
‫הייתי מסטול. גם רודני.‬
‫לפני זה בכלל לא הכרנו.‬
‫היום הוא יום מיוחד, מייק.‬
‫זה 21 באוגוסט.‬
‫- היום המושלם למותו של רודני. - לגמרי!‬
‫בסדר. בואו נעשה את זה.‬
‫כן.‬
‫טוב?‬
‫- איפה הסכין? - לא יודע.‬
‫מייק, מייק, מייק.‬
‫תחזיק אותה לידו. אצלם כמה תמונות.‬
‫בסדר.‬
‫כן, כן, כן, כן, כן.‬
‫- בסדר, קרוב יותר לצוואר שלו. כן. - ככה?‬
‫- זה מושלם, בנאדם. כן. - מה נסגר?‬
‫זו סכין אמיתית, אידיוט!‬
‫- סליחה, אחי. - אל תתנצל.‬
‫- זה מה שאתה רוצה, מייק. סיים את זה. - מה? לא.‬
‫בסדר. רק תן לי לצלם תמונה שלך מחזיק אותה מעל לליבו. בסדר?‬
‫- לעזאזל עם זה! שחררו אותי. - תקשיב. אתה כבר חתוך, אחי. תירגע.‬
‫עוד תמונה אחת, מייק.‬
‫זה מסוכן. קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫לא, לא, לא. בואו נדאג שזה יהיה מושלם.‬
‫בסדר. טוב. כן.‬
‫הרגת אותו!‬
‫לא.‬
‫אנחנו הרגנו אותו.‬
‫אני יודע איך זה נראה.‬
‫אני יודע שלא הרגת אותו.‬
‫אבל גם לא אמרת דבר.‬
‫רציתי.‬
‫אי פעם עלה בדעתך שאולי הוא לא יפסיק?‬
‫הוא מחזיק במישהי עכשיו. אנחנו יכולים לעצור בעדו.‬
‫אנחנו יכולים להציל אותה.‬
‫אבל נזדקק לעזרתך.‬
‫תודה שבאת להסיע אותו.‬
‫- ועוד משהו. - כן?‬
‫הקלטת הזאת במצב גרוע.‬
‫ג'ון צריך לעשות לה דיגיטציה באופן מיידי.‬
‫אתה רוצה שאזכור רשימה ארוכה של דברים.‬
‫אולי עדיף שתגיד לו בעצמך?‬
‫לא נראה לי שהוא רוצה לשמוע ממני כרגע.‬
‫אולי תפתרו את זה? נמאס לי להיות השליחה שלכם.‬
‫תראה.‬
‫אם אתם צריכים יועץ נישואין, אני אארגן אתכם.‬
‫זה לא הציל את שלי, אבל מצד שני, לא הייתי מאוהבת.‬
‫אחשוב על זה אחרי שנעצור את ראמזי.‬
‫בסדר. מוכן?‬
‫חממי את המחבת, טיפי.‬
‫לא הייתי צריך לעבוד קשה היום.‬
‫אני בכלל לא אוהבת דגים.‬
‫שלום.‬
‫לא ידעתי שיש לנו אורחים.‬
‫רוג'ר, זאת רג'ינה.‬
‫היא מ"אגודת המשפחות של שוטרי המטרופולין".‬
‫כן. היא באה והזמינה אותי להצטרף.‬
‫- נחמד. - ולתת לנו את אלה.‬
‫טוב, מקווה שלא שכחת בירה.‬
‫את מוזמנת להישאר לארוחת ערב, העלמה...‬
‫קרוס. רג'ינה קרוס. אני חושבת שאתה מכיר את הנכד שלי, אלכס.‬
‫כן, בטח. שוטר טוב.‬
‫לא אכפת לי מה יש בסרטון ההוא.‬
‫למעשה, איני מתכוונת להישאר הרבה. רק באתי לקבל ממך שם, רוג'ר.‬
‫- של מי? - שותפה של דירדרה נולן לדבר עבירה.‬
‫במה מדובר, מותק?‬
‫זה שום דבר. לכי לחדר השני.‬
‫טוב, אם זה שום דבר, אני לא צריכה ללכת לשום מקום, נכון?‬
‫הוא פשוט לא רוצה שתדעי שהוא פישל.‬
‫פרקליטה העבירה לי את אחד התיקים שלו.‬
‫הם לא אמורים לעשות את זה.‬
‫אישה צעירה בשם דירדרה נולן הודתה ברצח.‬
‫שני עדים אמרו שהיה לה שותף לדבר עבירה. הם אפילו נתנו שם.‬
‫אבל בעלך הסתיר את ההצהרות שלהם ואת השם.‬
‫אז השותף הזה עדיין מסתובב חופשי.‬
‫זאת האמת, רוג'ר?‬
‫הבחורה הודתה.‬
‫- היא אמרה שהיא פעלה לבד. - לא נכון.‬
‫ואתה יודע את זה.‬
‫קטפת את הניצחון הקל, ועכשיו אתה בפנסייה.‬
‫עכשיו אתה יוצא לדוג.‬
‫וקצה החוט שלא עקבת אחריו‬
‫לא בא לרדוף אותך, מר ת'ורן.‬
‫הוא בא לרדוף אותי ואת משפחתי.‬
‫אז אני צריכה שתיתן לי את השם הארור הזה.‬
‫עשרים וחמש שנה הוא נתן לראמזי לשוטט חופשי.‬
‫- הגיע הזמן לתפוס את המניאק הזה. - לא. עוד לא.‬
‫- את מתלוצצת. יש לנו די והותר. - גם לו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לראמזי יש מספיק כדי לשרוף את המשטרה כולה‬
‫אם לא נטפל בזה בצורה מושלמת.‬
‫לא. אף אחד לא נוגע בו עד שנקבל כתב אישום.‬
‫את לא מצפה שנכנס חבר מושבעים גדול בשעה כזאת.‬
‫כבר התקשרתי.‬
‫הם עורכים ישיבת חירום דבר ראשון מחר בבוקר.‬
‫זה הצעד הנכון, ג'ון. בוא נחביא את גרישם,‬
‫ואז נלכוד את ראמזי ברגע שהכול סגור.‬
‫זה לא יפה, אבל זה מה שתקציב המשטרה מאפשר.‬
‫יש לך את המספר שלי וסיור יבדוק מה שלומך מדי שעה.‬
‫יש פה תפריט. כל מה שתזמין יצא מהקופה של משטרת המטרופולין.‬
‫אם אתה רעב, לך על "דיסטריקט וינגז",‬
‫תוספת רוטב ממבו מ"דה המילטון",‬
‫ואם יש לך חשק למשהו מתוק, "דיסטריקט דונאטס".‬
‫תמיד ידעתי שמישהו יתדפק על דלתי ביום מן הימים.‬
‫הייתי צריך לומר משהו.‬
‫היי. אל תלקה את עצמך. אתה עושה את הדבר הנכון.‬
‫טוב, אז אתה אומר שיש לך אישור‬
‫שמעניק לך גישה ממש לקומת הסנאט?‬
‫לגמרי. ואם אי פעם תרצי לראות אותה, אני האיש שלך.‬
‫אבל זה לא יסבך אותך בצרות?‬
‫אולי אני אוהב צרות.‬
‫כן?‬
‫היי. אתם מכירים זה את זה?‬
‫- אני בעלה. - בסדר.‬
‫סליחה שאיחרתי.‬
‫- זה בסדר. - התעכבתי במטווח. מי זה?‬
‫למעשה, אני בדרך החוצה. אז תיהנו מהלילה.‬
‫היה נחמד לשוחח.‬
‫לא חשבתי שתגיע.‬
‫למה אתה לא שם כדי לדרוש את גיזת הזהב שלך?‬
‫אנדרסון רוצה כתב אישום.‬
‫- אז זה ייעשה בבוקר. - היא כזאת רכרוכית.‬
‫תקשיבי, אני מתכנן להיות הראשון שיקפוץ על ראמזי כשזה יקרה.‬
‫חשבתי שתרצי להצטרף אליי.‬
‫- בחיי... תחלוק איתי את אור הזרקורים? - זה מגיע לך.‬
‫אלמלא את, לא היינו כאן.‬
‫מתערבת איתך שכשהסיפור יתפרסם, זה יהיה גדול יותר מסוניג'י.‬
‫ככל הנראה.‬
‫בסדר. אני בפנים.‬
‫אבל קודם, תזמין אותי למשקה ותספר לי שוב כמה אני חשובה לך.‬
‫תרגיש חופשי להיכנס לפרטים.‬
‫- זה הזמן לישון? - לא, עוד לא.‬
‫לא לפני שאני מתנצל.‬
‫בן, אין שום דבר פסול ברצון לדבר על אימא. שום דבר.‬
‫אמרתי את זה רק כי...‬
‫אני חושב עליה הרבה.‬
‫ומיס ננסי אומרת שזה בסדר לחשוב על זה,‬
‫ואפילו טוב יותר לדבר על זה.‬
‫טוב, מיס ננסי צודקת.‬
‫אז איך זה שאתה לא מדבר?‬
‫כי זה מעציב אותי.‬
‫אני מתגעגע אליה.‬
‫גם אני.‬
‫פשוט...‬
‫אני מרגיש שאתה איבדת את אימא,‬
‫אבל אני איבדתי את אימא ואותך.‬
‫בני.‬
‫בוא לכאן, בנאדם. בוא.‬
‫היי. אני כאן, ילד.‬
‫אנחנו יכולים לדבר כמה שבא לך. שאל אותי כל דבר.‬
‫מה הזיכרון המועדף עליך?‬
‫יש כל כך הרבה.‬
‫אין לך אחד מועדף?‬
‫שלי היה כשקבוצת ה"נטס" ניצחה בכול,‬
‫ואימא לקחה אותנו למצעד, שמה אותי על הכתפיים שלה,‬
‫- והביאה אותנו כל הדרך לחזית. - כן.‬
‫- וזכיתי לתת כיף לשטרסבורג. - כן, מותק.‬
‫זה זיכרון טוב.‬
‫היא רמסה כמה אנשים באותו יום.‬
‫ספר לי אחד מהזיכרונות שלך.‬
‫בסדר.‬
‫זה מיום הנישואין הראשון שלי ושל אימא שלך.‬
‫זה היה בתקופה שלאנשים היו טלפונים בבתים ומשיבונים,‬
‫אבל אתה לא מכיר את זה. אתה צעיר מדי.‬
‫אימא שלך הצליחה איכשהו לגרום לכל מי שאנחנו מכירים להתקשר לבית‬
‫ולהשאיר לי הודעה קולית. אני מתכוון לכולם.‬
‫הם הקליטו את זה על הקלטת הזאת. אז...‬
‫בום. בסדר.‬
‫אלכס. כאן לילה ומרקוס.‬
‫מריה אוהבת אותך.‬
‫יום נישואין שמח לשניכם.‬
‫קרוס, זאת אוראסין. מריה אוהבת אותך.‬
‫מה המצב, שוגר?‬
‫זה טו ג'ון. מריה אוהבת אותך.‬
‫יום נישואין שמח, בן זונה ממוזל שכמוך.‬
‫קרוס, זה גילברט.‬
‫מריה אמרה להתקשר אליך ולהגיד שהיא אוהבת אותך. המשימה בוצעה.‬
‫קרוס, זה ג'יימס.‬
‫מריה אמרה לי להתקשר אליך ולהודיע לך שהיא אוהבת אותך.‬
‫מה המצב?‬
‫מריה אוהבת אותך.‬
‫יום נישואין שמח.‬
‫אפשר...‬
‫אפשר הגנה לפי חוקי הנסיעה בדרכים כאן?‬
‫היי, אלכס. זאת פלישה. מריה אוהבת אותך.‬
‫כאילו לא ידעת.‬
‫גבר-גבר. קרוס. שרדת עוד שנה.‬
‫כן. מריה חולה על התחת שלך, פרחח.‬
‫אלכס. זאת טניה. יום נישואין שמח.‬
‫נ"ב, מריה אוהבת אותך.‬
‫- מה השעה? - שש.‬
‫- ומתי עלינו להיות שם? - שבע.‬
‫- אכפת לך אם אתקלח? - חכה.‬
‫אז השעה רק 6:00...‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, מותק.‬
‫איך הייתה הנסיעה?‬
‫אני לא יכול לדבר על זה.‬
‫למה לא?‬
‫רק הדרך יודעת.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫היי, ג'ון. אם אתה וקרוס אי פעם תחזרו לדבר זה עם זה,‬
‫אתה תספר לו?‬
‫על מה?‬
‫בסדר.‬
‫זה "אם" גדול.‬
‫היי. תראה מי בא לומר שלום.‬
‫כדאי שתקנה דונאטס.‬
‫בטח לא תרצה לעשות את זה על בטן ריקה.‬
‫בפעם אחרת.‬
‫הבטן שלי מתהפכת.‬
‫זה לא יכול להיות גרוע יותר ממה שיש לי.‬
‫הוא בועט?‬
‫וחובט, ועושה סלטות ואלוהים יודע מה.‬
‫- בוקר טוב. - בוקר.‬
‫אני מכיר אותך, לא?‬
‫השותף של קרוס.‬
‫- בחרת שם? - צ'אנס.‬
‫אהבתי.‬
‫תרגיש את זה.‬
‫- מי החברה שלך? - זאת הסוכנת המיוחדת קיילה קרייג.‬
‫היא מצאה את העד שנשתמש בו כדי למוטט אותך.‬
‫עד? יש לכם עד?‬
‫אתם בטוחים?‬
‫היי, צ'אנס. מה המצב, חבוב? אתה נהיה קלאוסטרופובי שם בפנים?‬
‫אתה צריך לתת לאימא שלך...‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫אנחנו נהיה בסדר.‬
‫אתה תהיה בסדר.‬
‫זה יפהפה, נכון?‬
‫הגיע הזמן לחגוג.‬
‫בפעם הבאה ב"קרוס"...‬
‫בחזרה להתחלה עם ראמזי.‬
‫הדרך היחידה למצוא אותו היא לגלות איפה הוא מחביא את שאנון.‬
‫כל הקורבנות נעלמו רגע לפני‬
‫ימי ההולדת של הרוצחים שהם דמו להם.‬
‫נולדה: 29 בפברואר 1956‬
‫איילין נולדה היום.‬
‫הוא ירצח אותה היום.‬
‫אלכס, תעצור.‬
‫איך אתה מצפה שאאמין למשהו שאתה אומר?‬
‫יש עוד פיסה איפשהו פה שאני לא מצליח למצוא.‬
‫ייתכן שאת היצירה הטובה ביותר שלי, איילין.‬
‫תרגום כתוביות: זן ויניארד‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬