‫בפרקים הקודמים...‬
‫- בבקשה. - שום דבר מזה לא משנה בלי הספר.‬
‫זה לא אלבום גזירים, זה ספר הקודש שלו.‬
‫אף אחד לא ישכח אותך עכשיו.‬
‫- זרוק את זה. - רציתי שאתה תהיה האיש, אלכס.‬
‫מישהו מעברי מנסה לפגוע בי.‬
‫לפי חוות דעתי המקצועית, אי אפשר לתקן אותה.‬
‫- מה זה? - השם שנתת לנו, פיטר לנוקס.‬
‫לך תחיה את חייך, בסדר? שלי כבר תמו.‬
‫הבחור הזה מלא אשמה. הוא מאשים את עצמו במה שקרה לדירדרה.‬
‫שנים של מיקוד. שנים של תכנון.‬
‫בחור כזה לעולם לא ייוותר.‬
‫קדימה.‬
‫פרק זה מכיל קווי עלילה הכוללים התאבדות או חשיבה אובדנית.‬
‫יש להפעיל שיקול דעת בצפייה.‬
‫אלכס, מה אתה עדיין עושה במיטה?‬
‫אתה לא רוצה ללכת לשחק עם סמפסון? הוא מחכה בחוץ.‬
‫לא מתחשק לי, סבתא.‬
‫אני מבינה.‬
‫אתה יודע, כשגדלתי, הייתי מבועתת מסופות רעמים.‬
‫הן הפחידו אותי עד עמקי נשמתי.‬
‫הייתי מתחבאת במיטה, בדיוק כמוך, עד שהסערה חלפה.‬
‫אבל לא ירד גשם היום.‬
‫לא, אבל חווית כמה סופות ממש קשות לאחרונה.‬
‫איבדת את אימך.‬
‫ועכשיו את אביך?‬
‫זה יותר מדי בשביל ילד.‬
‫אבל העניין עם סופות הוא שהן לא נמשכות לעד.‬
‫ואלוהים כבר נתן לך את חלקך, מותק.‬
‫אז מכאן ואילך, השמיים תמיד יהיו שטופי שמש. באחריות.‬
‫וכשהשמש זורחת,‬
‫פירוש הדבר הוא שהגיעה העת לצאת שוב החוצה.‬
‫אבל מה אם משהו רע יקרה גם לך?‬
‫אני לא הולכת לשום מקום, אלכס.‬
‫את מבטיחה?‬
‫מבטיחה.‬
‫אני איתך, סבתא. יהיה בסדר. זה יהיה בסדר.‬
‫אני איתך.‬
‫אני אתפוס את הבן זונה שעשה את זה.‬
‫אל תדאגי, סבתא. אני אתפוס אותו.‬
‫בדקו תסמיני שבץ. תכניסו אותה לתא שלוש.‬
‫סבתא, אני כאן.‬
‫רק לצוות מותר להיכנס לכאן.‬
‫מועדפים - סבתא - ג'ון‬
‫אבא!‬
‫היי. היי.‬
‫איפה סבתא? היא בסדר?‬
‫הרופא אמר שמצבה יציב, אך עדיין קריטי.‬
‫אז הם צריכים להשגיח עליה כדי לוודא שהיא בסדר.‬
‫- אפשר לראות אותה? - עדיין לא, מתוקונת.‬
‫הם עושים כמה בדיקות.‬
‫- אני רוצה לראות את סבתא. - ילדים.‬
‫רואים את מכונת המכירה שם?‬
‫אולי נלך למצוא לנו כמה ממתקים?‬
‫ונראה אם יש משהו שסבתא תרצה.‬
‫אל, אני מעריך את זה שבאת כשאני...‬
‫היא תהיה בסדר.‬
‫פיטר עשה את זה.‬
‫האיש שרודף אותי.‬
‫יש לי תגבורת בדרך,‬
‫אבל דיימון וג'אני, הם לא יכולים לחזור לבית.‬
‫אני צריך לקחת אותם למקום בטוח.‬
‫ואני צריך לצאת לחפש אותו.‬
‫הם יכולים לבוא אליי.‬
‫אני מעריך את זה, אל, אבל אני לא יודע איפה בטוח.‬
‫האיש הזה יודע עליי הכול.‬
‫תקשיבו, איני מתכוונת לדחוף את האף,‬
‫אבל למשפחה שלי יש בקתה בגוס קריק,‬
‫ואם אתם צריכים מקום בטוח לשהות בו,‬
‫אוכל לקחת אתכם לשם.‬
‫היא לא מפוארת, אבל היא מרוחקת מהעיר.‬
‫וזה המקום האחרון שמישהו יעלה בדעתו לחפש אתכם בו.‬
‫מיס ננסי, אני שונא שאת נשאבת לתוך זה,‬
‫אבל זאת תהיה הצלה.‬
‫בסדר. טוב, זה לא שאתה מבקש, אני מציעה, אז...‬
‫אני אלך. אוכל ליהנות מהזמן שם.‬
‫חוץ מזה, הילדים זקוקים לכמה שיותר פנים מוכרות סביבם.‬
‫קנינו את האהוב על סבתא. ליקוריץ אדום.‬
‫זאת גם החפיסה האחרונה. זה סימן טוב, נכון?‬
‫זה מוכרח להיות.‬
‫ילדים, זה יעשה לכם טוב לצאת מהעיר.‬
‫לנשום קצת אוויר צח. לראות מעט טבע.‬
‫- כמה רחוק זה? - היי.‬
‫גוס קריק רחוק. רחוק מאוד.‬
‫בטח אם תקומו מוקדם תוכלו לראות משפחות של איילים ביער.‬
‫מגניב. מה מדיניות שיעורי הבית כשאנחנו שם?‬
‫מדיניות שיעורי הבית היא שתעשי אותם, גברת. כן.‬
‫אבקש מהמורים לשלוח אותם בדוא"ל.‬
‫למען האמת,‬
‫אין לי ויי-פיי, והקליטה הסלולרית לא רציפה במיוחד.‬
‫זה כמו פעם.‬
‫אין אינטרנט?‬
‫אין אינטרנט. אבל אפשר להתקשר לאנשים.‬
‫זה המספר של הטלפון הקווי.‬
‫תודה. אני יודע שלא בחרת בשום דבר מזה...‬
‫לא. תפסיק.‬
‫כעת שילדיי התבגרו ועזבו,‬
‫אתם ורג'ינה הפכתם לסוג של ברכה.‬
‫אז אני פשוט שמחה לעזור.‬
‫זה אדיב מאוד, מיס ננסי.‬
‫לפני שאתם נוסעים, יש משהו שאני רוצה להראות לכם.‬
‫זה הוא?‬
‫האיש שעולל לנו את כל זה?‬
‫אם אתם רואים האיש הזה, אני רוצה שתברחו. בסדר?‬
‫ותזעיקו עזרה.‬
‫חשבתי שתהיה לו צלקת על הפנים או רטייה או משהו.‬
‫היי. היי.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫טוב? אני מבטיח.‬
‫אני מבטיח.‬
‫קרוס‬
‫הבלש קרוס?‬
‫אני קאט, העו"סית של פיטר לנוקס.‬
‫תודה שנפגשת איתי בהתראה כה קצרה.‬
‫מה יש לך? יש לך משהו בשבילי?‬
‫אין לי פרטי התקשרות עדכניים כבר תשע שנים.‬
‫כן, זה הגיוני. מה בנוגע למשפחה? אני אקח כל דבר. זה דחוף.‬
‫על סמך הרשומות שלו,‬
‫כל קרובי המשפחה הידועים שלו מתים או בכלא.‬
‫במה מדובר? פיטר בצרות?‬
‫הוא מטיל אימה על משפחה.‬
‫על המשפחה שלי.‬
‫צר לי.‬
‫בסדר. זה לא יהיה בתיק שלו, וזה כנראה לא מועיל.‬
‫אבל אני זוכרת שלפיטר הייתה אם רחוב.‬
‫גברת שבאה איתו לפעמים ועזרה לו עם הניירת.‬
‫לא קרובת משפחה?‬
‫פיטר קרא לה הפיה הסנדקית שלו.‬
‫אישה מתוקה. והייתה עוד מישהי.‬
‫לבנה עם שיער כהה. איך קראו לה?‬
‫משהו כמו דידי? משהו כזה?‬
‫- דירדרה. - דירדרה, כן. אבל היא בכלא.‬
‫אם הרחוב?‬
‫- איך אפשר למצוא אותה? - אין לי מושג.‬
‫היא מעולם לא הגישה בקשה לקצבה. היא לא במערכת.‬
‫- אפילו לא שם. אני מצטערת כל כך. - כן. טוב, פשוט... תודה.‬
‫תודה לך על זמנך.‬
‫אם את נזכרת במשהו נוסף, כל דבר, תעדכני אותי.‬
‫כן.‬
‫כל כך יפה כאן.‬
‫כל כך רגוע, כל כך שקט.‬
‫כן. זה היה המקום האהוב על בתי.‬
‫הוא שייך למשפחה כבר שנים.‬
‫לא משנה כמה רע היה המצב, המקום הזה תמיד היה מקום מפלט.‬
‫אני ישנה כמו תינוקת כאן.‬
‫אני רגילה לעיר.‬
‫כלומר, השקט הכפרי?‬
‫לא מסוגלת לעצום עין.‬
‫ילדה, גם הבן שלי ככה.‬
‫תסתכלי בארון התרופות, תמצאי שם את מה שאת צריכה.‬
‫ואז גם את תוכלי לישון כמו תינוקת.‬
‫יש לך כלב?‬
‫לילדים שלי היה.‬
‫הוא מת לפני זמן מה. אבל שמרנו את הרצועה.‬
‫אני מניחה שיש דברים שפשוט קשה לשחרר.‬
‫- בשביל מה זה? - מותק, אל תיגעי בזה.‬
‫יתושים.‬
‫אפשר לחסל נחיל שלם בלחיצה אחת על ההדק.‬
‫ולכן זה לא בטוח לילדים.‬
‫אולי נזדקק לזה כדי להתגונן.‬
‫דיימון, אתה לא צריך לדאוג מזה. אף אחד רע לא ימצא אותנו כאן.‬
‫למה האיש ההוא שונא אותנו?‬
‫לא יודעת, מתוקה.‬
‫אני מניחה‬
‫שלפעמים יש אנשים שכל כך רע להם בפנים,‬
‫שהם רוצים שלכולם יהיה רע.‬
‫בסדר, מספיק עם זה. מי רוצה שוקו חם?‬
‫- כן! כן, כן, כן. - כן.‬
‫אלכס‬
‫נראה לי שכן.‬
‫אני לא מבקשת ש...‬
‫- זה בדיוק מה שהוא... - היי.‬
‫- היי. - היי.‬
‫- עוזרות לקרוס באיתור לנוקס? - כן.‬
‫- כן, כולם עוזרים. - הצלחתן?‬
‫עדיין לא. אבל זה רק עניין של זמן.‬
‫זה טוב.‬
‫- מה עם הילדים? הם בסדר? - כן.‬
‫הוא שלח אותם להתארח אצל חברת משפחה‬
‫עד שנכלא את פיטר.‬
‫כולנו פשוט מקווים שסבתא תתאושש.‬
‫כן. כן, גם אני.‬
‫בדיוק חזרתי מבית החולים, אז...‬
‫זה לא טוב, אבל היא לוחמת, אז...‬
‫אם אתן צריכות עזרה, תודיעו לי.‬
‫שנגיד לקרוס להתקשר אליך?‬
‫לא. אם הוא רוצה להתקשר, הוא יתקשר.‬
‫- תודה, טאנה. - על לא דבר.‬
‫היי, אלכס. מה קורה איתך ועם טו ג'ון?‬
‫למה את מתכוונת? הוא אמר משהו?‬
‫הוא היה כאן קודם. שאלתי איפה אתה. הוא לא ידע.‬
‫וזאת הפעם הראשונה שהוא לא ידע, לפחות כששאלתי.‬
‫חשבתי על הדבר הנורא ביותר שאני יכול להגיד לג'ון, ואמרתי אותו.‬
‫ולאחר מכן התנצלת?‬
‫כן, אני לא חושב שסליחה תשנה משהו.‬
‫אולי אתה צודק. אני פשוט...‬
‫במקומך, הייתי בודקת.‬
‫הלו?‬
‫מיס ננסי. זה אלכס.‬
‫התקשרתי רק כדי לוודא שהתמקמתם כראוי.‬
‫כן. חמים ונעים לנו.‬
‫אבל אני ממש שמחה שהתקשרת,‬
‫כי אל והילדים התחילו לדאוג קצת.‬
‫הצלחתם לאתר את האיש ההוא?‬
‫לא, עדיין לא.‬
‫היי, אפשר לדבר עם אל לרגע?‬
‫בטח. אל?‬
‫תודה.‬
‫בדיוק הפרעת למשחק תחרותי מאוד של "משחק החיים".‬
‫הילדים שלך, הם ינהלו את העולם יום אחד.‬
‫נשמע כמו דיימון וג'אני שלי.‬
‫היי, יש עדכונים בנוגע לסבתא?‬
‫כן. מצבה יציב, אבל יש לה דימום פנימי.‬
‫הם לא יכולים לטפל בה עד שהם ידאגו לזה.‬
‫היא תשרוד, אלכס. אני יודעת את זה.‬
‫אם זה אבא, אני צריכה לדבר איתו תיכף ומייד, בבקשה.‬
‫חכי רגע.‬
‫אבא, הבקתה כל כך מגניבה.‬
‫יש בה אח ומיטת קומותיים,‬
‫וזה בסדר אם גם אני וגם דיימון נרצה את העליונה.‬
‫- אל אמרה שאפשר לעשות תורות. - כן?‬
‫והדודה ננסי נתנה לנו מטלות ואמרה שתשלם לנו.‬
‫זה "דודה" עכשיו?‬
‫כן. זה היה הרעיון של דיימון,‬
‫אבל מיס ננסי אמרה שהיא תשמח שנקרא לה ככה.‬
‫היא אומרת שדם לא הופך אותך למשפחה.‬
‫אלא עד כמה אוהבים זה את זה.‬
‫אז גם אנשים כמוה והדוד ג'ון הם משפחה, נכון?‬
‫זה נכון, ילדונת. לא צריך קשר דם כדי להיות משפחה.‬
‫דם לא הופך אותך למשפחה.‬
‫אבא? אתה עוד שם?‬
‫כן, כן. אני כאן.‬
‫תני לדיימון נשיקה ממני, טוב?‬
‫אני לא מנשקת את דיימון.‬
‫אבל אמסור לו ד"ש ממך.‬
‫- אני אוהבת אותך. - אוהב אותך, מתוקה.‬
‫אלכס. קרוס.‬
‫היי. אין לי זמן לשום דבר כרגע.‬
‫אתה לא יודע במה מדובר.‬
‫ראמזי שלח לי את הספר שלו.‬
‫מה את מתכוונת לעשות בו?‬
‫לא יודעת. כלומר, יש לי מיליון רעיונות.‬
‫טניה, אין לי זמן לעזור לך עכשיו. אין לי.‬
‫לעזאזל. משהו רציני קורה. מה העניין?‬
‫אם תוכלי לחכות עם זה כמה ימים, נוכל לדבר על זה. אחרת,‬
‫בבקשה אל תהפכי אותו לכוכב.‬
‫איבדת את אימך. איזו הרגשה זאת הייתה לאבד בת משפחה?‬
‫דם לא הופך אותך למשפחה.‬
‫מה שהופך אותך למשפחה זה עד כמה אנשים אוהבים אותך.‬
‫לעולם לא תמצאי אותי.‬
‫אחת-מיסיסיפי, שתיים-מיסיסיפי,‬
‫שלוש-מיסיסיפי, ארבע-מיסיסיפי,‬
‫חמש-מיסיסיפי, שש-מיסיסיפי, שבע-מיסיסיפי.‬
‫האישה שעזרה לפיטר עם הבקשה לדיור,‬
‫תזכרי את פניה אם תראי אותן שוב?‬
‫כן, אני חושבת.‬
‫אני שולח לך קישור.‬
‫קיבלת אותו?‬
‫האינטרנט בא והולך כאן.‬
‫קיבלתי אותו.‬
‫זאת האישה שראית?‬
‫כן, זאת היא.‬
‫היא הזדקנה קצת,‬
‫אבל זאת בהחלט אם הרחוב של פיטר לנוקס. זה מטורף.‬
‫איך פענחת את זה?‬
‫מכון ארלי מוצרט‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מיס ננסי. שיחקנו במחבואים.‬
‫חשבתי שזה יהיה מקום טוב להתחבא בו.‬
‫לא מספיק כדי למנוע ממני למצוא אותך.‬
‫בסדר, בוא למעלה. שטוף את הידיים.‬
‫כמעט הגיע הזמן לארוחת ערב.‬
‫דיימון, מתוק, אתה בסדר?‬
‫ילדים, אתם נתונים להמון לחץ.‬
‫אני מקווה שזה יסתיים בקרוב.‬
‫עם איך שאני מכירה את אלכס, אני בטוחה בכך.‬
‫ובינתיים, אין לך מה לדאוג.‬
‫אנחנו לבדנו כאן.‬
‫סלחו לי.‬
‫הלו?‬
‫שלום, מיס ננסי. מצטער להפריע לך שוב.‬
‫אבל אפשר לדבר עם אל לרגע?‬
‫אל בדיוק מלבישה את הילדים.‬
‫כי אנחנו יוצאים להכין ס'מורז.‬
‫- אמסור לה הודעה. - לא. יודעת מה?‬
‫זה ייקח רק רגע, אבל אני ממש צריך לדבר עם אל.‬
‫- זה די חשוב. - קרה משהו?‬
‫לא, לא, לא. זאת ג'אני.‬
‫היא סובלת מבעיה רפואית,‬
‫ורק עכשיו הבנתי ששכחתי לשלוח איתה את התרופה, אז...‬
‫יש דרך לטפל בזה בלי התרופה,‬
‫וצריך להדריך את אל כיצד לעשות זאת.‬
‫בכל הזמן שהעברתי בבית שלכם, מעולם לא ראיתי את ג'אני נוטלת שום תרופה.‬
‫ורג'ינה בהחלט לא הזכירה שום דבר.‬
‫אני מופתע שהנושא לא עלה,‬
‫אבל זה אמיתי, אז אפשר בבקשה לדבר עם אל?‬
‫האם זה אמיתי, אלכס?‬
‫או שאתה יודע?‬
‫סליחה?‬
‫האם אתה יודע מי אני?‬
‫האם אתה יודע מה זה?‬
‫אל תפגעי בילדים שלי. את שומעת אותי?‬
‫אני אוהבת את נימת ה"אני האחראי" שיש לך.‬
‫אבל אני לא חושבת שזאת המציאות שלך כרגע, נכון?‬
‫אם תיגעי בשערה אחת משערות ראשיהם, אני נשבע...‬
‫ג'אני? ג'אני? מותק. בואי הנה לרגע.‬
‫היי.‬
‫את יודעת מה? בדיוק נזכרתי...‬
‫יש מקום מיוחד שרציתי להראות לך.‬
‫זה היה המקום האהוב על בתי. לדעתי גם את ממש תאהבי אותו.‬
‫- מה זה? - לא, זאת הפתעה.‬
‫זמן - 3:37 שעות מרחק - 412 ק"מ‬
‫אלוהים אדירים. היא אימא שלו?‬
‫מה נעשה?‬
‫אבל מה דעתך שנצא לטייל ביער, רק את ואני?‬
‫לא.‬
‫נשמע כיף. אפשר לעשות את זה אחרי הס'מורז?‬
‫בהחלט. אפשר לעשות זאת אחרי הס'מורז.‬
‫לכי לסיים את ארוחת הערב.‬
‫- מה קרה? - שום דבר.‬
‫את יכולה להביא עוד חמאה, בבקשה?‬
‫כן. תודה. תודה, מותק.‬
‫בסדר.‬
‫- שנספר לה? - לא. לא.‬
‫ואסור שתתנהג אחרת, דיימון.‬
‫אני צריכה שתעשה משהו. תוכל להביא את המפתחות של מיס ננסי?‬
‫- בסדר. - אני אטפל בכל השאר.‬
‫בבקשה. בבקשה. בבקשה אל תפגעי בילדים שלי.‬
‫זאת נימה הרבה יותר הולמת, אלכס.‬
‫אני יודעת שכולם חושבים שאתה הבלש הכי טוב בעולם,‬
‫אבל בשבילי, אתה סתם עוד מזדיין קטן.‬
‫למה את עושה את זה?‬
‫אתה כזה מומחה, תגיד לי אתה.‬
‫- מה את רוצה? - תודה, מתוקה.‬
‫אני רוצה שתבוא לכאן.‬
‫שתבוא לא חמוש.‬
‫שתבוא לבד. שלא תספר לאף אחד.‬
‫ואם תפר את אחד מהתנאים האלו,‬
‫אני נשבעת לך, לעולם לא תראה את ילדיך בחיים שוב.‬
‫אני מקציבה לך זמן.‬
‫בוא נגיד ארבע שעות.‬
‫זה ייתן לך קצת יותר זמן, למקרה שתיתקע בפקקים.‬
‫ואני מקווה שהמוסטנג החדשה והנוצצת שלך יכולה להביא אותך לכאן בזמן.‬
‫סע בזהירות.‬
‫טוב. איפה היינו?‬
‫- את מפספסת את זה. - איך זה?‬
‫טעים.‬
‫תראה, בן זונה, אתה...‬
‫אתה צדקת.‬
‫צדקת כל הזמן הזה.‬
‫עברתי את הגבול לאחרונה. לא, לא רק לאחרונה.‬
‫מאז שמריה מתה.‬
‫והתעצבנתי עליך שציינת את זה.‬
‫כעסתי עוד יותר כשניסית לעזור לי.‬
‫התייחסתי לחברות שלנו, לאחווה שלנו כמובנות מאליהן.‬
‫אמרתי כמה דברים שאין עליהם מחילה, ועכשיו...‬
‫עכשיו, ג'ון, אני אפילו לא פה מהסיבות הנכונות.‬
‫הייתי צריך לבוא, להסתכל לך בעיניים כמו גבר‬
‫ולומר, "אני מצטער ואני אוהב אותך, אחי".‬
‫אבל לא הצלחתי למחול על כבודי, ועכשיו המשפחה שלי...‬
‫המשפחה שלנו נמצאת בסכנה...‬
‫שוגר, תפסיק.‬
‫שכנעת אותי ב"בן זונה".‬
‫לא. לא, אל. לא, אני רצינית. אני לא יוצאת לדייטים.‬
‫יש לי מכרים.‬
‫את יודעת, אני מכירה מישהו,‬
‫ואז אני עפה משם. דייט.‬
‫אז מעולם לא חשבת להתמסד?‬
‫לא.‬
‫אבל לא חשבתי שאת תתמסדי.‬
‫רג'ינה אמרה לי שאלכס עשה משהו מטומטם‬
‫ולא היית מוכנה לכך, אבל תני לי לומר לך משהו.‬
‫ראיתי את הדרך שבה הוא מביט בך, ושמעתי את הדרך שבה הוא מדבר עלייך.‬
‫זה אמיתי. שווה להילחם למען זה.‬
‫אולי יום אחד תוסיפי כמה תינוקות משלך למשפחת קרוס.‬
‫הגענו לשם?‬
‫מיס ננסי, אני אצטרך לבקש ממך משהו חזק יותר מהתה.‬
‫ילדה, תהיתי מתי את מתכוונת להצטרף לחגיגה.‬
‫כי הוויסקי הזה, הוא בול במקום.‬
‫זה מה שעושים בבקתה.‬
‫אנחנו שותים, אוכלים, מנסים להתחמם.‬
‫- בבקשה. - תודה.‬
‫לחיי זה שאת ואלכס תיישרו את ההדורים.‬
‫לחיים.‬
‫לא ייאמן שזאת הייתה היא כל הזמן.‬
‫האישה מטורפת. אתה קולט כמה זמן היא תכננה את זה?‬
‫רק כדי להיכנס לבית, היא הייתה צריכה להתנדב ב"ארלי מוצרט".‬
‫ללכת לבית הספר. לבחור את דיימון. לשכנע את דיימון ל...‬
‫לעזאזל, בנאדם. ותחשוב על כל הפעמים שהיא ישבה ממש לידך.‬
‫למה לא לעשות את זה אז?‬
‫לא יודע, ג'ון.‬
‫אני מפחד לגלות.‬
‫ג'אני. ג'אני, מותק. ג'אני.‬
‫- היי. בואי הנה. - מה קורה?‬
‫הגיע הזמן ללכת, מתוקה. ילדה טובה, בואי.‬
‫זהירות על הראש. קדימה. בואו נלך. קדימה.‬
‫אני לא ישנה.‬
‫זה לא קשור אלייך.‬
‫הם לא הילדים שלך.‬
‫אל תעמדי בדרכי.‬
‫רוצו!‬
‫לכו! פשוט לכו!‬
‫תיכנסו מאחור.‬
‫במושב האחורי, זהירות על הראש.‬
‫דיימון, המפתחות.‬
‫לא, לא, לא!‬
‫רוצו! רוצו!‬
‫נשאר בערך קילומטר וחצי.‬
‫כמה זמן אתה צריך?‬
‫ברגע שאתה מגיע לשם, תן לי עשר דקות.‬
‫ואז תתכופף.‬
‫נתראה כשזה יסתיים.‬
‫תראה לי.‬
‫אני לא חמוש. איפה הם?‬
‫רוצה לראות את הילדים שלך או לא?‬
‫אלכס.‬
‫הם בסדר. בינתיים.‬
‫שים אותם.‬
‫שב.‬
‫הכיסא ליד החלון.‬
‫ניסיתי לחלץ אותם מכאן.‬
‫מצטער שסיבכתי אותך בזה.‬
‫אתה שואל את השאלות הלא נכונות, אלכס.‬
‫זה קשור אליך. לא לילדים האלה.‬
‫אז למה הם כאן? דיימון וג'אני לא עשו שום דבר...‬
‫דירדרה לא עשתה שום דבר.‬
‫אבל אתה אמרת שהיא משוגעת. אתה אמרת שאי אפשר לתקן אותה.‬
‫כשפגשתי אותה, היא כבר הייתה שבורה.‬
‫אבל לא הייתי צריך להגיד שאי אפשר לתקן אותה. אני מצטער.‬
‫בכנות, מיס ננסי.‬
‫זה לא היה נחמד, אם כל מה שרציתי זאת סליחה?‬
‫רצית משהו אחר?‬
‫פשוט... קדימה. תגידי לי מה את רוצה.‬
‫למה אתה כל הזמן מסתכל על השעון? צריך להיות איפשהו?‬
‫הוא הביא תגבורת.‬
‫בדיוק כפי שאמרת.‬
‫החבר שלך מת, קרוס.‬
‫מדמם על רצפת היער כמו אייל.‬
‫לא.‬
‫אולי אחזור לשם אחר כך לאסוף את הקרניים.‬
‫לא. לא. לא.‬
‫אלכס.‬
‫רציתי לעשות את זה במשך כל כך הרבה זמן.‬
‫פיטר, תעצור. זאת כבר לא התוכנית.‬
‫תן לי את זה. קח את זה.‬
‫ותחזיר אותו לכיסא.‬
‫אז, אלכס...‬
‫איבדת את אשתך, איבדת את החבר הכי טוב שלך.‬
‫סבתא בקושי בחיים.‬
‫עדיין לא כואב לך כמו שכואב לי.‬
‫אתה עדיין לא יודע מה זה לאבד ילד.‬
‫מה?‬
‫אלוהים. בבקשה, מיס ננסי. בבקשה...‬
‫סתמי את הפה שלך.‬
‫תביא את הילדים.‬
‫החדשות הטובות הן‬
‫שאנחנו ניקח רק אחד.‬
‫ואתה זוכה לבחור.‬
‫אז, מי מהם זה יהיה? ג'אני?‬
‫- לא. לא. - או דיימון?‬
‫לא. בבקשה.‬
‫לא, ננסי. אני לא יכול לענות על זה.‬
‫את רוצה לנקום, תהרגי אותי. תהרגי אותי.‬
‫אני לא מתה.‬
‫אני מתייסרת.‬
‫בכל דקה, בכל שעה, בכל יום.‬
‫אני צריכה שתרגיש את זה.‬
‫אז, תבחר אחד.‬
‫אני אבקש מפיטר שיירה בו.‬
‫- לא. בבקשה. - מה?‬
‫זה ייגמר תוך רגע.‬
‫אבל אם לא תבחר,‬
‫אני אקח אותם החוצה,‬
‫ותזכה לראות את שניהם מתים מוות איטי וכואב.‬
‫הילדים לא עשו שום דבר.‬
‫עליו לבחור.‬
‫למה?‬
‫עליו לבחור.‬
‫עין תחת עין.‬
‫עליו לבחור.‬
‫לא, היא פשוט תהרוג אחד מהם. זה לא צדק בשבילה.‬
‫היא צריכה יותר. זאת הבחירה.‬
‫הבחירה. זה שהיא גורמת לי לבחור את אחד מילדיי.‬
‫אבל מדוע זה חשוב?‬
‫אלא אם כן...‬
‫כרגע, פיטר מבוקש רק לחקירה.‬
‫אבל נשמח לדבר איתו. אם את רואה אותו, תודיעי לי.‬
‫בוודאי. תודה.‬
‫- היי, מה הם אמרו? - הם מחפשים את פיטר.‬
‫הם יכניסו אותו לכלא. הוא עשה את זה, נכון?‬
‫אני יודעת. אני יודעת. אלוהים, עם העבר שלו...‬
‫הם יקברו את הילד הזה.‬
‫אולי אפילו גזר דין מוות. אלוהים אדירים.‬
‫אבל אולי יש דרך שבה נוכל לעזור לו.‬
‫- שאת תוכלי לעזור לו. - איך?‬
‫מה אם יהיה חשוד אחר?‬
‫מה אם מישהו אחר יודה במעשה?‬
‫בחורה לבנה צעירה,‬
‫ללא עבר פלילי,‬
‫שעשתה טעות ונבהלה.‬
‫והדברים יצאו מכלל שליטה.‬
‫חבר מושבעים לעולם לא יחמיר עם מישהי כזאת.‬
‫אולי היא אפילו תשתחרר תוך שנה.‬
‫- אולי אפילו פחות. - בסדר.‬
‫כן, אני אעשה זאת. הוא אחי. אני חייבת.‬
‫אלוהים. תודה.‬
‫מה שהופך אותך למשפחה זה עד כמה אנשים אוהבים אותך.‬
‫פיטר. היא מעולם לא סיפרה לך?‬
‫אימא שלך היא הסיבה שדירדרה נכנסה לכלא.‬
‫- זה שקר. זה שקר. - על מה הוא מדבר?‬
‫קראתי את המכתבים שלך ושל דירדרה.‬
‫ראיתי שאתה אכול אשמה בידיעה שהיא נכנסה לכלא‬
‫על משהו שאתה עשית.‬
‫- אל תקשיב לו. - מתחנן בפניה שתשנה את ההודאה שלה.‬
‫חושב שזאת הייתה אשמתך שהיא מתה.‬
‫אבל זה לא היה הרעיון של דירדרה להודות, נכון?‬
‫- סתום את הפה. - אימא.‬
‫עשית את זה?‬
‫לא הייתה לי ברירה. הם היו כולאים אותך לנצח.‬
‫זאת לא הייתה ההחלטה שלך.‬
‫הייתי צריכה להגן עליך. זה מה שאימהות עושות.‬
‫דירדרה לא הייתה רוצה את זה, שהילדים האלה יהיו פה.‬
‫לא.‬
‫אל תיתן לו להיכנס לך לראש. שום דבר לא השתנה.‬
‫לא. לא. לא!‬
‫- זה בסדר. - זה אני.‬
‫אני זה שצריך להיות בכלא.‬
‫- אני זה שצריך להיות קבור באדמה. - לא.‬
‫אף אחד לא צריך להיות באדמה.‬
‫התוכנית שלי הייתה פועלת. אבל הוא אמר שהיא שבורה.‬
‫הוא שבר אותה.‬
‫היא כבר הייתה שבורה כשפגשתי אותה.‬
‫הישיבה בכלא הוציאה אותה מדעתה. את עשית את זה.‬
‫למה, אימא? אני מעדיף להיות בכלא מאשר לדעת שהיא מתה בגללי.‬
‫אל תיתן לו לשבור אותך כמו שהוא שבר אותה.‬
‫לא, לא, לא. בן, תסתכל עליי.‬
‫אני אימא שלך.‬
‫אני זאת שאוהבת אותך.‬
‫אני זאת שהצילה אותך.‬
‫אני צריכה שתעזור לי לסיים עם זה.‬
‫דירדרה לא הייתה רוצה שנפגע בילדים.‬
‫לא, דירדרה לא כאן כדי לומר לנו מה היא רוצה.‬
‫אתה רוצה לדעת למה?‬
‫כי הוא הרס אותה.‬
‫היא הייתה תלויה בתא המאסר.‬
‫באותה מידה הוא היה יכול לכרוך את הלולאה מסביב לצווארה.‬
‫הוא הרס את משפחתנו, ועכשיו אנחנו נהרוס את שלו.‬
‫נפט‬
‫קחי את הילדים.‬
‫מכאן.‬
‫אתה בסדר, ג'ון?‬
‫פשוט מושלם.‬
‫אל תפגעו בתינוק שלי. זאת לא אשמתו.‬
‫הוא מוכרח לשלם.‬
‫וגם את.‬
‫אני לא יכולה למות עכשיו.‬
‫התינוקות שלי זקוקים לי.‬
‫אין לך ברירה.‬
‫אלו היו מילותיה האחרונות של מריה, אלכס.‬
‫או לפחות כך נאמר לי.‬
‫את תשלמי על כך.‬
‫אני אשלם בגיהינום.‬
‫- לא! אימא! לא! - שוגר, בוא נזוז!‬
‫- לא! אימא! - קדימה.‬
‫שוגר, קדימה!‬
‫אתה בסדר?‬
‫מוכן ומזומן.‬
‫בואי הנה.‬
‫תערוך את השולחן, מותק.‬
‫מי רוצה דונאטס?‬
‫ארוחת הבוקר מוכנה.‬
‫אני הולך להשתמש בכל הסירופ על הוופלים האלה.‬
‫ילד, אם לא תיתן לי קצת מזה...‬
‫למעשה...‬
‫אתה הולך לעשות את זה.‬
‫- כן. האמת היא שכן. - תודה.‬
‫קדימה. שימי ממנו על הביצים.‬
‫- מה קורה פה? - לא.‬
‫מי נתן לה רשות לאכול?‬
‫הינה הוא.‬
‫למה התעכבת כל כך?‬
‫אפשר להביא לך משהו?‬
‫בדיוק נגמר לנו הפפי ואן וינקל, אבל מי הברז של די.סי. יורדים בקלות.‬
‫אדיב מאוד, אלכס. לא, תודה. אני בסדר.‬
‫חבר'ה, בחייכם.‬
‫מגיע לך יותר מזה.‬
‫זאת הדרך שלך לומר לי שאתה לא מפחד ממני?‬
‫רוצה לבחור מקום להתחיל ממנו או שאני אבחר?‬
‫ביקשת אותי. מדוע?‬
‫איני יכול לחשוב על דרך טובה יותר לחתום את מורשת הפאנבוי...‬
‫נראה שבסוף אימצתי את השם אחרי הכול.‬
‫ולהודות בפני אלכס קרוס האגדי.‬
‫איזו מורשת?‬
‫מצחיק. דבר אחד שאינך יכול לעשות, אלכס, הוא לשכתב את ההיסטוריה.‬
‫אחת עשרה רציחות מכניסות אותי לפנתאון.‬
‫עכשיו, רוצה לבחור מקום להתחיל ממנו או שאני אבחר?‬
‫אחת עשרה? לא.‬
‫אתה מואשם ברצח אחד. אמיר גודספיד.‬
‫ובחטיפה אחת. שאנון ויטמר.‬
‫אני מודה בהכול.‬
‫בכל ה-11. עם כל הפרטים המלוכלכים.‬
‫חכה רגע. אני מבין מה קורה פה.‬
‫אתה יודע שתיכנס לכלא להרבה זמן,‬
‫אולי לתמיד, ואתה חושב לעצמך,‬
‫"היי, לא יזיק להתפרסם בדרך". נכון?‬
‫ואתה לא סובל את זה, נכון?‬
‫אתה כל כך רגיל לנצח שאינך מסוגל לשאת את הרעיון שתהיה המזכיר שלי‬
‫ותכתוב את דבריי בזמן שאני מכניס את עצמי לספרי ההיסטוריה.‬
‫מה? ספרי ההיסטוריה...‬
‫אתה מודה ברצח של אמיר גודספיד או ש...‬
‫לא יודע באיזה משחק אתה מנסה לשחק, אלכס,‬
‫אבל אי-כתיבת ההודאה שלי לא תמנע מהאמת לצאת לאור,‬
‫או ששכחת מהספר שלי?‬
‫איזה ספר?‬
‫אתה מתכוון לספר של בובי טריי?‬
‫לא, לא, לא.‬
‫אתה יודע שהספר הזה שלי.‬
‫לא ראיתי אותך איתו. ראיתי רק את בובי איתו.‬
‫ועוד בערך שעה, אני אלך למסיבת עיתונאים‬
‫ואכריז שבובי טריי אבלארד הוא הפאנבוי.‬
‫חארטה!‬
‫אני מודה בכל 11 הרציחות.‬
‫את כולן תיעדתי בפרוטרוט.‬
‫כל מהפך. בספר שלי.‬
‫תוכל לתאר לי את הספר?‬
‫לך תזדיין.‬
‫היי, אתה חובב שידורים חיים, נכון?‬
‫זה הקטע שלך? תראה את זה.‬
‫היי, ג'ון. היי.‬
‫אפשר להעיף מבט על הספר?‬
‫- מה זה? - הוא ממש כאן.‬
‫הוא נראה ככה?‬
‫- טו ג'ון. - כן.‬
‫תעשה את זה.‬
‫בסדר גמור.‬
‫זה לוהט.‬
‫עכשיו, איפה כדאי לי להתחיל? בואו נראה.‬
‫- זה בוודאות צריך להישרף. - לא. לא!‬
‫לא, לא, לא!‬
‫לא! אסור לכם לעשות את זה!‬
‫אתם חייבים לשמור אותו. זו ראיה.‬
‫לא! לא! זאת ראיה!‬
‫הרציחות האלו שלי.‬
‫פול דייוויד האריס, שלי.‬
‫פטרישיה בנט, שלי.‬
‫צ'ארלס אנדרסון, שלי.‬
‫דונלד קלארק, שלי.‬
‫הבן זונה הזה הפוך על כל הראש.‬
‫זה כאילו הוא באמת מאמין למה שהוא אומר.‬
‫אבל כולנו יודעים שהוא פשוט משוגע.‬
‫אותי יזכרו!‬
‫אותי יזכרו.‬
‫את ביחידת המעקב?‬
‫אני מחפשת בנות ים עם הנכדה שלי.‬
‫פטרתי אותה מהאמונה בסנטה קלאוס,‬
‫אבל היא באמת מאמינה שראשה של אריאל יצוץ בכל רגע.‬
‫איך המשפחה? רג'ינה?‬
‫היא מתאוששת. כולנו.‬
‫רציתי לעדכן אותך בנוגע לדיון שלך.‬
‫שמך יטוהר.‬
‫איך?‬
‫הקורבן הסכים להסדר. ביטל את התביעה.‬
‫אז אתה יכול לשכוח מהסרטון ולהמשיך הלאה.‬
‫טוב, אם זה פרצוף ה"חדשות טובות" שלך, אלכס, הוא דורש קצת עבודה.‬
‫לצאת חף מפשע לא מוחק את מה שעשיתי.‬
‫אף אחד לא רוצה שתאבד את התג שלך.‬
‫אתה השוטר שתפס את הרוצח הסדרתי הפורה ביותר בתולדות די.סי.‬
‫יום אחד אתה תודה לי.‬
‫ראה זאת כמעשה הטוב האחרון שלי בתפקיד.‬
‫אז את מתמודדת לראשות העיר.‬
‫וזה שאני לא מתייצב בפני ועדת משמעת כנראה עוזר.‬
‫בטח, זה עוזר לי, ואתה מקבל הזדמנות נוספת. אבל הרווחת אותה.‬
‫זה לא העולם שאני רוצה לחיות בו.‬
‫אבל אתה חי בו. זאת המציאות.‬
‫בין שאתה בתפקיד ובין שלא.‬
‫ואם אתה לא, איך אתה מתכוון לשנות את פני הדברים?‬
‫אתה גיבור, אלכס.‬
‫אבל רק אתה מחליט מה המשמעות של זה.‬
‫תראי. לא יודע אם אמרו לך, אבל זה אזור ללא יריקות.‬
‫למעשה, יש שטח שלם סביבי‬
‫שצריך להישאר נטול רוק בכל עת.‬
‫קיבלתי שיחה לבוא לאסוף את חפציו האישיים של אמיר.‬
‫- הראיות למטה. - אני יודעת.‬
‫אני...‬
‫באתי להגיד לך תודה.‬
‫רגע. אנחנו מנהלים שיחה תרבותית, מאליקה?‬
‫אתה עדיין אפס.‬
‫מוטב שתיזהרי, ילדה.‬
‫תודה שבאת.‬
‫אני לא כאן בשבילך.‬
‫למה עשית את זה? למה אני?‬
‫אשתי נרצחה בסמוך ליוניון מרקט.‬
‫אתה היית העובד היחיד עם פשע אלים בתיק הפלילי שלו.‬
‫התקשרת להודיע שאתה חולה באותו היום, והרוצח...‬
‫השתמש בתג האבטחה שלך כדי לברוח דרך מנהרות המשלוחים.‬
‫דיווחתי שהתג ההוא נגנב.‬
‫אני יודע את זה עכשיו.‬
‫אבל בזמנו, חשבתי שרצחת אותה או שידעת מי עשה את זה.‬
‫- הוא לא ידע דבר. - תני לו לסיים.‬
‫וכשהתחלת לרוץ, אני...‬
‫ועוד איך ברחתי, בנאדם.‬
‫אתה חושב שאני לא יודע מה זה אומר כששוטר מופיע לפתע פתאום?‬
‫אפילו לא צריך תיק פלילי.‬
‫לא צריך כלום.‬
‫רק את צבע העור שלי.‬
‫צבע העור שלנו.‬
‫אתה בתפקיד כל כך הרבה זמן ששכחת איך אתה נראה?‬
‫לא, לא שכחתי.‬
‫אז תתנהג בהתאם, בנאדם.‬
‫אתה צודק לחלוטין. ואני כל כך, כל כך מצטער.‬
‫תגיש את התלונה שלך מחדש.‬
‫בפומבי, ככה המשטרה לא תוכל לטאטא אותה מתחת לשטיח.‬
‫אני לא צריך את התג שלך.‬
‫אני רוצה ששוטרים יצייתו לאותם החוקים כמו כל השאר.‬
‫אבל בפעם הבאה שאתה רואה אח בורח,‬
‫אני מקווה שתשים את עצמך בינו לבין מה שעומד לקרות.‬
‫כך אעשה. אני מבטיח.‬
‫מכון ארלי מוצרט וושינגטון די.סי.‬
‫מציג ערב תלמידים‬
‫קדימה, דיימון!‬
‫זה קטן עליך.‬
‫קח והחזק בידי‬
‫חלק מגופי שעוד לא מכרו‬
‫נדדתי רחוק נדדתי מספיק‬
‫אני זקוקה לך עכשיו האם אתה עדיין אוהב אותי?‬
‫רק אתה ראית‬
‫את החלק החבוי שבי‬
‫קרא לי פזיזה אם אתה רוצה‬
‫אהבתי אותך בזמנו האם אתה עדיין אוהב אותי?‬
‫כל כך הרבה חיוכים ושקרים סובבים אותי‬
‫ציפיות שווא, פחדים חסרי פנים‬
‫לפעמים החיים הם גלולה מרה‬
‫סושי בבקשה‬
‫אני תכף חוזר.‬
‫אני אוהבת אותך עכשיו האם אתה עדיין אוהב אותי?‬
‫אז, אתה פה.‬
‫על מה אתה רוצה שנדבר?‬
‫מריה.‬
‫אז, קרוסי קרוס באמת חושב שהוא יפליל אותי כפאנבוי?‬
‫אולי לא לתמיד.‬
‫הוא ישתמש בספר כדי להפוך אותך למבוקש מספר אחת באמריקה.‬
‫אבל הוא ארגן לך תוכנית מילוט.‬
‫הוא יודע שרצחת את טאביו למונס ואת ונסה נוריס.‬
‫לדעת זה לא להוכיח.‬
‫זה קרוס. רוצה לנסות את מזלך?‬
‫אני רוצה לשמוע את ההצעה.‬
‫נשמע הוגן.‬
‫להרבה מקורבנותיו של ראמזי היו בני משפחה‬
‫שעוד מחפשים אחר תשובות. וכאן אתה נכנס לתמונה.‬
‫אתה תצטרך לספק לנו מידע‬
‫שיוביל ישירות לאיתור ולזיהוי ודאי‬
‫של לפחות שישה קורבנות של הפאנבוי.‬
‫חושב שתוכל לעשות את זה?‬
‫בתמורה למה?‬
‫חסינות מלאה.‬
‫עם מאסר של 24 חודשים.‬
‫יש לך מושג כמה זמן זה 24 חודשים בשנות כלב?‬
‫אני שונאת מתמטיקה. אני מנחשת שזה פחות ממאסר עולם.‬
‫אני אקבל את החסינות בכתב,‬
‫ותוכלי להגיד לקרוסי קרוס שיש לנו עסקה.‬
‫אני אסגיר את עצמי מחר בשעה 10:00.‬
‫היום. כשתסיים לאכול.‬
‫זה מעניק לכנפיים האלה משמעות חדשה.‬
‫- אבל בסדר. - בסדר.‬
‫דבר נוסף.‬
‫יהיה נחמד שיהיה לך קצת כסף כשאתה משתחרר, לא?‬
‫עכשיו, את רואה,‬
‫ידעתי שיש לך מניע משלך. מה העניין?‬
‫לראמזי היה לכלוך על אנשים ששווה ללכלך עליהם.‬
‫כן, כן, כן. זה נכון.‬
‫ואם הייתי יודע מהו,‬
‫לא הייתי שומר את כל הלכלוך הזה לעצמי?‬
‫אם בא לך לסחוט גלמים בעלי שררה בשביל כסף קטן, בטח.‬
‫אבל אני חושדת שתעדיף לקבל תשלום אחד שמן ופשוט להתחפף.‬
‫זאת את מדברת או שזה הדוד סם?‬
‫הכסף לא ידע מאין הוא הגיע.‬
‫נדמה שמידע הוא הנפט החדש.‬
‫תרגום כתוביות: זן ויניארד‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬