Програма містить сцени насильства та вживання наркотиків.
Серіал створений на основі реальних подій.
Персонажі, події та діалоги
створено з метою драматизації.
ДОМ
Що ти тут робиш?
Прийшов тобі допомогти.
Тебе всі шукають. Це питання часу.
Їдь із Ріо.
Де Жасмін?
З нею все добре.
Куди вона пішла?
Вона ж мені й зателефонувала.
Чому вона втекла?
Зрозумій її.
Їй зараз важко. Вона лиш нещодавно втратила дитину.
Ти не знав?
Жасмін була вагітна?
Так, була.
Так.
Чому вона мені не розповіла?
- Я мушу знайти її, поговорити. - Педро, слухай.
Жасмін ти не знайдеш.
Хочеш її ще колись побачити — тікай.
Ні, я мушу знайти її.
Рано чи пізно сюди прийде поліція.
Тебе всі шукають.
Ти мусиш поїхати туди, де тебе ніхто не знає. Треба зникнути, розчинитися.
Ось гроші.
Мені не потрібні твої гроші. Не хочу тебе втягувати.
Ти — мій син. Я вже втягнений.
Тікай.
Це неправильно.
Педро, зараз немає поняття «правильно». Це все неправильно.
Поліція вб'є тебе.
Іди.
Виживи.
Це й усе.
Люблю тебе, сину.
Люблю тебе, тату.
НА БАЗІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ
Цей.
Чуваче.
- Привіт. - Де ти її взяв?
На стоянці закладу. Щойно вкрав.
Круто. Зброя тут?
Тут.
Гаразд. Дай ключ.
Я їду. Бувай.
- Агов, зажди, бро. - Що?
Ти мене тут лишиш? Мене теж розшукують.
- Мені не можна жити з бабусею. - І що?
Я їду з тобою.
- Нізащо. - Я тобі допоможу.
Ти все зіпсуєш.
Ти чого на мене бочку котиш?
Ти знаєш: мені можна довіряти.
Я не спричиню проблем. Я з тобою.
Я тобі допоможу, бро.
- Ти нормально поводитимешся? - Обіцяю. Повір.
Ти за кермом. Їдьмо.
- Прокляття. - Їдьмо.
Їдьмо, чорт забирай!
Уперед.
ВИБАЧТЕ. Я НЕ ХОТІВ НАЛЯКАТИ ВАШУ ДОНЬКУ.
ЕСПІРИТУ-САНТУ, 2004 Р.
Дай запальничку.
Що за дурня, Доме?
Тобі кінець, чуваче.
Педро Дома більше не існує.
Їдьмо.
Чуваче, ти так далеко заплив. Не боїшся втонути?
Я б так не зміг.
У дитинстві я дуже боявся. Тато навчив мене плавати.
Одного разу я ледь не втонув.
Він мене врятував.
На те він і тато.
- Я мав стати батьком. - Прокляття.
Справді?
Моя дівчина Жасмін була вагітна.
Вона втратила дитину. Лайно.
Ти б на ту дитину витратив купу грошей.
Та що б я їй міг дати?
Усе.
- Ти ж клятий Педро Дом! - Подумаєш.
Прокляття.
Потрібна риска.
Я так до Баїї не дотягну.
Спробуємо знайти щось у Віторії.
Хочеш косяка?
Гаразд.
Прокляття!
Поглянь, Доме!
У мене галюцинації чи ти теж це бачиш?
Гаряча штучка.
Я навіть сяду рівно.
Вона йде до нас.
Привіт.
- Привіт. - Як справи?
Краще не буває.
Даси затягнутися?
- Скільки завгодно. - Дякую.
Мені запахло.
Це хороша трава.
Мене сюди немов затягнуло.
Прекрасно.
Ви не місцеві?
Ми з Ріо.
- А ти? - З Віторії.
Ясно.
Я вчора з'їла кислоту…
Ого.
Загубила своїх друзів.
Здуріти можна.
Ого…
Які красиві очі.
Хочеш?
- Не хочу. - Нумо насолоджуватися.
Поглянь…
Це рай.
Усе тут наше.
Усе.
Кожна подія має свій сенс, чи не так?
Ні.
Хіба ти не гадаєш, що ми мали зустрітися?
Ні. З чого б це?
Усе взаємопов'язано.
Нізащо.
Ми тут випадково. Ось і все.
У всесвіту є на тебе плани.
Ага. А я мастак у псуванні планів.
Годі тобі, чуваче. Не зважай на нього.
Йому не дуже добре.
Хлопці, підвезете мене?
- Куди ви прямуєте? - До Баїї.
Що ж, або ви підвезете мене до Віторії,
або я їду з вами до Баїї.
Ми впіймаємо цього злочинця якнайшвидше.
Передамо Ріо в руки його жителям.
Бандита ще не заарештували,
адже в поліції, мабуть, є той,
кому це вигідно.
Ми покладемо край гнилій поліцейській банді.
ПОШУК - МІНІСТР АЛДО ЛІМО
ПОРТАЛ БЕЗПЕКИ РІО-ДЕ-ЖАНЕЙРО
МІНІСТР ЗАПЕРЕЧУЄ ЗВ'ЯЗКИ З МІЛІЦІЄЮ РІО-ДАС-ПЕДРАС
Що я можу зробити? Що мені казати такому, як він?
- «Роби, що робиш, і забирайся». - Пішов ти, так?
Краще не скажеш.
Я в таких випадках розвертаюсь і йду. Повертаюся до своїх…
То ми домовилися.
- Побачимося пізніше. Поговоримо. - Бувай.
Алдо Ліма?
Вибачте, ми знайомі?
Мене звати Віктор Дантеш. Я батько Педро Дома.
- Заберіть його. - Я знаю, що ти робиш.
Ти використовуєш мого сина як рекламу!
Відпустіть!
Тобі потрібен мій син? Я знаю, хто ти.
- Ходімо. - Я знаю! Відпустіть. Я піду.
Вони вбивці. «Золоті хлопці» — злочинці.
Ти мусиш залишити їх.
Вікторе, поверни гроші, скажи, що то був ти.
Прийняти удар на себе?
Я не проти тебе граю. Ти не розумієш мене. Послухай!
Принеси ці гроші в Держбюро розслідувань.
Не видавай нікого. Скажи, що сам украв.
Вони розпочнуть провадження.
Тебе відсторонять, і ти зможеш офіційно звільнитися.
Хочеш мою гідність із землею зрівняти?
Зробити з мене бандита?
Ще заарештують мене.
Можливо.
Ти це зараз серйозно?
Тобі не місце в поліції. Так було завжди.
Що ж я робитиму далі?
У нас є робота для тебе. Поле бою більше, ніж здається.
Ми боремося з наркоконтрабандистами на кордоні.
Перечекай трохи, поки все вляжеться.
Що? Моя дружина вагітна.
У мене буде дитина. Я не можу.
Краще дитині не бачити тата,
ніж не мати його.
Тобі ніхто нічого не пред'являтиме.
Тебе застануть зненацька.
То може бути продавець попкорну чи круп'є.
Ти не розумієш.
Це мафія.
Машина для вбивств.
ВІЛЬНО
Вони професіонали.
Вони вбивають.
Хочете цукерку?
Ні.
Дантеше!
Іди сюди.
Що за дурня? Що ти тут забув?
Розслабся, чуваче.
У чому річ? Я хочу поговорити. Сідай.
- Кажи! - Ну ж бо, чуваче, сідай!
Бос хоче знати, коли ти повернешся.
Моя дружина хвора.
Потрібна допомога?
Що відбувається, Дантеше?
Я скажу тобі. Я знаю, чим ви займаєтеся.
Дантеше, ти мариш.
Коли ти повернешся?
Забудь про це. Відпусти.
Те, що ви робите, жахливо. Не всі такі, як ви.
Це якась маячня.
Ти придираєшся.
Чуваче, скільки ми вже з тобою знайомі?
Ні.
Ми друзі.
Їдь звідси, Геліо.
Дантеше! Завтра я на тебе чекатиму.
- Ти когось чекаєш? - Ні.
Ти що, здурів?
Сховайся.
- Що тобі треба? - Спокійно.
- Що треба? - Доставка прання.
Що ти тут робиш?
Доставка у квартиру 403.
Ти брешеш! Зізнайся! Хто тебе прислав?
Доставка прання, Вікторе!
Годі! Він помилився квартирою.
Годі!
Годі.
Вибачте.
Вибачте, пане. Вибачте.
Усе гаразд? Це не 403.
Чорт.
- Що це було? - Я думав, що то вони.
Хто вони? Ти параноїк!
Прибери зброю.
Тобі не можна курити.
Не знаю, чим я думала.
Зв'язатися з копом під час диктатури.
Я думаю про нашу безпеку.
Вікторе.
Глянь на мене.
Вікторе, я тебе не впізнаю.
Я тебе боюся.
У нас скоро буде дитина.
- Пане Клавдіо! - Пані Луно!
- Вони зі мною. - Гаразд.
Дякую!
Прокляття, ти тут живеш?
Ого.
Сядь спереду.
Зажди-но. Ви що, не зайдете?
Ні.
Не може бути. Та годі!
- Ні. - Вип'ємо трохи.
- Трохи вип'ємо. - Ні.
- Трохи. - Ні.
- Моїх батьків немає вдома. - Слухай.
Ви мене саму залишите?
- Ми спішимо. - Хіба?
Сідай спереду.
Хочеш пришвидшитися?
Я для тебе дещо маю.
- Ходімо. - Ходімо, чуваче. Ми швидко.
Скоро поїдемо.
Оце так особняк, Луно!
Ходімо.
Я схожий на власника?
Перепрошую, Луно.
Почувайтесь як удома.
- Сюди. Почувайтесь як удома. - Можна?
- Уперед! - Потім не кажи, що я не попереджав.
Я принесу, що треба.
Почувайся як удома, Доме.
Неймовірні подушки!
О, так.
До біса добре.
От лайно.
Хочеш?
Як ти зрозуміла, що я хотів?
Ти кусав губи. Як моя мама колись.
Це її шмір. Я не нюхаю.
А де вона?
У Маямі.
Вона невгамовна. Любить веселитися.
Прокляття! Доме, глянь!
Уяви собі, бро!
Що за дурня?
Попри всю повагу, Луно, твоя мати, мабуть, шалена.
Я щось нам приготую, бо хочеться щось погризти.
Усі люблять гриби?
Галюциногенні?
Ні.
Я за.
Я маю екстазі.
Доме.
Поглянь.
Доме. Це, мабуть, золото, бро.
- Що за дурня? - Поглянь. Дивися!
- Поклади назад. - Покласти назад?
Поклади назад!
- Нам сьогодні щастить. - Ага, щастить.
Поклади назад. Не псуй усе.
Кладу назад. Задоволений?
Клятий придурок.
- Будьмо. - Будьмо.
Свобода в тебе в голові
Хто хоче екстазі?
- Екстазі? - Хто хоче екстазі?
Кінадо хоче!
Поглянь, Доме.
Свобода в тебе в голові
Коли ти йдеш
Доме, повеселися!
- Хочеш? - Звісно.
Я викидаю те, що мені не потрібно
Оце так нічка!
Ти можеш зрозуміти
Нерівність і боротьбу
Агов, Доме…
Щоб знайти
Свободу і мир
Боже…
Стає гаряче.
О, люба
Чуваче…
Що?
Ти не рухаєшся…
Прокляття.
Її гребе.
Це розуміння
Слухай…
Що краще
Це у житті
У трансформації
Від природи
У чому річ?
Агов.
Луно? Агов.
Відключилася.
Допоможи мені. Тримай її.
Я їй так подобався.
Клади її тут.
Чого Земля навчила мене
- Якщо ми її порухаємо, вона прокинеться. - Тихо.
Що йде від серця
Я її навіть не цілував.
Щоб я міг принести їх тобі і мені
Ходімо.
Що? Чуваче, годі тобі. Поглянь на цей будинок.
Тут, мабуть, коштовностей і доларів купа.
Дівча спить. Батьки десь відпочивають.
- Ну й нехай. - Припини. Ти що, тепер святоша?
Прокляття…
Гроші, які дав тобі тато, скоро закінчаться.
За що ми житимемо?
Вони навіть не помітять.
Що може статися?
Усе, як я скажу.
- Як ти скажеш. - Швидко.
- Дуже швидко! - Так.
Прокляття! Ми зірвали куш!
КОЛІР - НАТУРАЛЬНИЙ ЧОРНИЙ
Ну ж бо, ходімо!
Ходімо ж!
НЕ ЗАЗДРИ МЕНІ, ПРАЦЮЙ БІЛЬШЕ
Бувай, Луно!
НОВИНИ РІО
БАТЬКО З БАНДИ ВБИВЦЬ, СИН-ЗЛОЧИНЕЦЬ
Чула про твого сина - Я переживаю за тебе!
Це він. Увімкніть камеру! Увімкніть! Вікторе Дантеше!
Ваш син завжди був жорстоким?
Геть. Перепрошую.
Вас вигнали з поліції, так? Що трапилося?
- Я з вами говорю. - Де ви помилилися як батько?
От лайно! Ти здурів?
Виродок! Ти хочеш мене вбити?
- Навчися поважати людей! - У тебе є все!
- Тупоголовий кретин! - Припини! Облиш його!
Боягуз!
Не рухатися! Припинити негайно!
Припинити негайно!
Виродок! Прокляття!
- Я візьму нам пиво. - Гаразд.
Прокляття! У тебе жахлива зачіска.
Я хотів бути красивішим — як ти.
- Менше світлого, більше темного… - Припини, Доме!
Слухай.
Поїдемо зранку: на дорозі буде менше копів.
Згода.
Так і зробимо, Доме.
Ти не куритимеш?
Дай сюди, сучий сину.
Увесь день ниєш.
Усе з тобою ясно.
Тепер ти не проти покурити.
Слухай, Доме, життя кращим бути не може.
Це правда.
Тримай.
Тихо! Спокійно піднімайтеся!
- Я сказав «спокійно»! - Гаразд.
Це косяк. Я загашу.
- Просто косяк. - Руки вгору.
- Спокійно. - Встаньте!
Спокійно.
Обернися.
Не треба з нами жорстко.
Ми можемо домовитися просто тут. Нумо…
Мій друг марить.
У нас немає грошей.
Серйозно, ми просто курили косяк.
Зазирніть у його кросівки.
Там небагато трави.
Ми не торговці.
«Небагато трави»?
Тягне на тяжкий злочин.
Родольфо Кампос?
Правильно.
Обернися.
Де твій паспорт?
Я його загубив.
- Що? - Я загубив свій паспорт.
Загубив?
Їдьмо до відділку.
Заждіть. Лише через косяк?
Ми не торговці! Не треба з нами жорстко!
- Легше, чуваче. - Рухайтеся!
Спокійно.
Рухайтеся, негідники! Як ви сюди потрапили?
На автобусі.
- Ходімо. - Сідайте.
Прокляття, Дантеше. Ти зламав носа журналісту.
Вони все зняли!
Що мені з тобою робити?
Денілсоне!
Так, пане.
Виділіть Дантешу кімнату.
Я тут ночуватиму?
Поки не охолонеш.
Агов, чуваче.
Усе гаразд?
Ти не спав.
Я мушу звідси вибратися.
Що це ти утнув на пляжі?
Я не розумію.
Навіщо ти сказав їм про траву?
Ти що, дурний? Хотів віддати копам наше добро?
Якщо нас визнають торговцями,
нам кінець.
Що робитимемо?
Агов, чуваче!
Ми тут усю ніч провели. До нас ніхто не підходив.
Ви нас тут закрили через той косяк?
Годі! Замовкни!
- Годі тобі! - Попри всю повагу, начальнику.
Ми не бандити.
Вони з Ріо, курили травку на пляжі.
- З Ріо. - Саме так.
Ми не бандити, справді!
- Обоє? - Так.
Ти заарештував їх через косяк?
На вулицях бандити,
а ти витрачаєш час на планокурів?
- Відпусти їх! - Начальнику…
Відпусти їх!
- Агов. - Що?
- Думав, що сядеш, еге ж? - Я?
Це ж ти ледь у штани не наклав.
Ще чого! Ото довбень.
Ми б сіли за пограбування.
Як ми знайдемо ті ключі? Я вже добряче накопався.
Замовкни й копай. Уперед.
Я швидше до Китаю докопаюся, ніж знайду ті ключі.
- Я знайшов! - Знайшов?
Я знайшов!
- Їдьмо до Баїї! - Так!
- Я ж казав, що вони були тут! - Я теж.
- Слухай, що скажу. - Що?
- У всесвіту є на нас плани. - Що? Мені це не подобається.
- Ходімо. - О, так!
Їдьмо.
Ноги ширше!
Начальнику.
Погляньте.
Колекція годинників судді!
Мій нюх мене не підводить. Я знав!
Навіщо ви так учинили?
Ви, хлопці з Ріо, думаєте, що такі розумні.
Ви недоумки.
Попри всю повагу, начальнику.
Ми можемо домовитися так, щоб усі були задоволені.
Я не продаюся!
Вас заарештовано!
Заберіть їх!
Не терпілося це скуштувати.
Треба частіше ходити на побачення.
Так.
Вибач, Марісо. Вибач.
Ти маєш рацію.
Я перебільшую. Я марю.
Усе гаразд.
- Що? - Я також хочу.
- Тобі не можна. Ти вагітна. - Краплину.
Я вагітна, але ж не мертва. Лише для тосту.
- Гаразд. За нас. - За нас.
Так чудово... Хочу ще.
Коли завгодно.
Сходимо кудись? Чого б ти з'їла?
Не впевнена. Щодня мені хочеться чогось іншого.
- Не знаю… - Поглянь на цей магазин.
Які маленькі черевички.
Хочеш хлопчика чи дівчинку?
Байдуже.
Я кохаю тебе. Гадаю, ти станеш чудовим татом.
- Марісо! - Що це було?
- Ти стікаєш кров'ю. - Ні.
Ні, усе гаразд. Дивися. Це просто скло. Усе добре.
Усе добре.
Що це було?
Усе гаразд, заспокойся.
Віктор Дантеш.
Це я.
Другі двері ліворуч.
Я незаконно привласнив гроші зі спецоперації.
Усе тут. Я приймаю свою вину.
Ви ознайомлені з наслідками?
Держбюро розслідувань розпочне провадження.
Вас відсторонять від служби.
Може, навіть посадять.
Я розумію.
Я нестиму відповідальність за свої вчинки.
Підпишіть це.
Тут так просторо. Вона прекрасна.
Гарний вид із вікна.
Прекрасно.
Пофарбуємо цю стіну в рожевий.
Агов.
Нам тут буде добре.
Мені доведеться поїхати.
Куди?
Нас ледь не вбили.
Я не розумію.
Я можу не бути поряд, коли народиться дитя.
Що?
Як це так?
Тобто ти залишиш мене вагітну?
Саму?
Я народжуватиму сама?
Я роблю це для того, щоб ви вижили.
Я мушу зникнути.
Змінити ім'я.
АМАЗОНІЯ 1978 Р.
- Дякую. - Щасливої дороги!
Мені треба на цей човен.
Ім'я.
Родольфо Кампос Сімас Філо.
Незаконне зберігання зброї та контрабанда наркотиків.
А ваше?
Ваше ім'я.
Забули? Ви вже паспорт загубили.
Ваше ім'я!
Ваше ім'я, чорт забирай!
Я, Карлос Жуселіно Батіста, обіцяю…
Карлос Жуселіно?
Карлос Жуселіно…
Батіста.
Не схожий.
Я пофарбував волосся.
Дрібна крадіжка.
Я не бандит.
Якось я вкрав футболку «Фламенгу». Мене спіймали в Копакабані.
Це й усе.
Копакабана, 12-й відділок.
І тепер ви приїхали красти в Еспіриту-Санту?
ПОЛІЦІЯ
Давай! Опусти голову! Заходь.
Ти що, здурів?
- Фальсифікуєш ім'я? Це зле. - Тебе фальсифікую.
Ти тепер Карлос Жуселіно?
Карлос був моїм напарником, загинув через мене.
- А якщо копи дізнаються? - Не знайдуть.
- Ти здурів, Доме. - Забудь це ім'я!
Я Карлос!
Прокляття.
- Карлос! - Карлос.
ПЕНІТЕНЦІАРНИЙ ЗАКЛАД ВІЛА-ВЕЛЬЯ
СЛУЖБА БЕЗПЕКИ ЕСПІРИТУ-САНТУ
ПЕНІТЕНЦІАРНА СЛУЖБА
- Заходьте. - Спокійно.
Ви нас тут залишите?
Це лише розминка перед пеклом.
Агов, Доме!
Чуваче, все гаразд?
Сядь. Заспокойся, дихай.
Просто дихай.
ШОУ ВІД БРЕНО СІЛЬВЕЙРИ
У ПАМ'ЯТЬ
Переклад субтитрів: Данило Качмарський
Творчий керівник: Юрій Лаховський