POLIȚIA INDIANĂ
UN APEL GREȘIT
La ce te uiți?
La nimic. Mă uitam cum se schimbă vremea.
Vine iarna.
Iarna la New Delhi...
Mâncare delicioasă, haine călduroase, dimineți cețoase.
Dar uiți de smog, poluare, trafic și accidente.
E în regulă să-ți placă schimbarea, fie a vremii, fie a oamenilor.
Viața pare mai interesantă, mai lungă.
- Mai ales când știi... - Taci, Ashu!
E bine să vorbim despre asta.
Nu cred că e bine.
Eu zic să mergem să mai consultăm un medic.
Viața e scurtă, da?
Bolnav sau nu,
„viața ar trebui să fie plină, nu lungă, omule”.
- Nu suport filmul ăla. - Nu te cred.
Ai observat că nu mă asculți niciodată?
Sunt soțul tău, la urma urmelor.
Știu foarte bine.
Și tu ai niște probleme.
Da? Care?
Te aprinzi repede.
- Și? - Când te grăbești,
porți șosete desperecheate.
Ai șosetele desperecheate.
Și mie îmi e foarte dor de ea.
Deși n-am petrecut prea mult timp împreună,
amintirile pe care le avem
îmi ajung o viață.
Ne-a și pregătit pentru asta.
Lupus, o boală rară.
Ca ea.
Rară.
Era o fată sprintenă.
Știa să se bucure de viață.
Mamă,
cum te-ai descurcat după ce a murit tata?
Când primești o lovitură care-ți face viața zob,
cum mergi mai departe?
Adunând bucățile una câte una.
Și te-am avut pe tine.
Ascultă,
și când ai doar un fir de ață,
dacă te ții de el
și înfrunți curajos furtunile,
tot viață se numește.
Iubita mea, inima-mi cântă
Ești mai frumoasă decât Luna
Iubita mea, briza răcoroasă
Tânjește după pletele tale
Cum să-ți spun?
Din clipa când te-am zărit, dragostea mea
Străbat căile iubirii
Pierdut în gândurile tale
O, dușman, dușman
Ești dușmanul meu
Somnul mi l-ai răpit
Ești dușmanul meu
Ești totul pentru mine De ce mă mai plâng?
Inima mea e a ta acum
De când ai pășit în casa mea
Casa mea a devenit un rai
Când te văd, îmi găsesc calea
Drumul nostru va fi ca adierea brizei
Cum să-ți spun?
Din clipa când te-am zărit, dragostea mea
Străbat căile iubirii
Pierdut în gândurile tale
O, dușman, dușman
Ești dușmanul meu
Somnul mi l-ai răpit
Ești dușmanul meu
Somnul mi l-ai răpit
Ești dușmanul meu
DEPOZIT DE PROBE
Domnule, mai sunt cinci hangare cu materiale din explozie.
Nu evaluăm distrugerile în funcție de obiecte, ci de viețile pierdute.
Da, domnule.
Am pierdut 250 de cetățeni nevinovați.
Vikram, fă tot ce e necesar!
Îi vreau pe ticăloșii ăia!
- Jai Hind, domnule! - Jai Hind!
Ea e Tara Shetty, șefa brigăzii antitero din Gujarat.
Tara, ei sunt Kabir și Rana.
Pe Vikram îl cunoști deja. Ei se ocupă de acest caz.
Au procedat ca în Gujarat.
Evident. Gruparea Mujahedinii Indieni a revendicat deja atacul.
Știm și noi că a fost ca în Gujarat.
Dar n-ar fi putut acționa fără ajutor local.
Știm și asta, Shetty. Ceva nou?
Dacă știați, de ce n-ați ținut cont de informațiile noastre?
Care informații?
- Alea erau pentru Ziua Republicii. - Îmi pare rău,
Mujahedinii Indieni nu atacă după programul și așteptările voastre.
Noi am spus cât se poate de clar că Delhi poate fi următoarea țintă după Ahmedabad.
Ce departament ați informat? Ar fi putut să ne prevină direct.
Avem un protocol, Vikram.
- Poți să-ți bagi protocolul... - Vikram!
Ajunge, Tara!
Nu e momentul să ne certăm, ci să acționăm.
- Da, domnule. - Sunt de acord.
Eu și brigada mea am muncit neobosit la cazul ăsta.
Am explorat jumătate din străzile din India. Vreau să-i prind pe ticăloși.
Brigada antitero Gujarat pune la dispoziție toate informațiile.
Dar am nevoie de colaborare deplină, domnule.
Mai ales din partea lui Vikram.
Nu cred că e vreo problemă pentru Vikram.
Nu-i așa, Vikram?
Așa e, domnule.
- Doamnă... - Mulțumesc.
- Kabir, nu? - Da.
De când lucrezi în echipa lui Vikram?
De aproape trei ani, doamnă.
Aha! Deci e adevărat ce am auzit despre tine.
Sper că ați auzit lucruri bune.
Nu, îmi pare rău să te dezamăgesc.
Am auzit că ești cam smintit, că nu urmezi protocoalele.
Ești coleric. Dar ce poți să faci?
Cu un șef ca el, ai parte de aceeași instrucție.
Cum să nu, Shetty!
Că tu ai ajuns în vârf urmând protocolul.
Controlează-te, omule!
Nu ne mai fierbe sângele ca la academia de poliție.
„Ne fierbe sângele.”
Am auzit că scrieți o carte pe cheltuiala dv.
Da. Cine ți-a spus?
Vikram. Vorbește des despre dv.
Grozav! Sper că mă vorbește și de bine.
Nu, îmi pare rău să vă dezamăgesc.
- Ce mai face Shruti? - Excelent.
Și Ayush câți ani are acum?
Face zece ani peste câteva zile.
Tu când te măriți, Shetty?
Sunt singură și fericită.
Bine că nu te-ai măritat.
Căsnicia presupune un parteneriat,
iar tu ești complet egoistă.
Aceeași Shetty egoistă de pe vremuri.
Egoistă? Eu?
Am niște informații pentru voi.
Proprietarul unei case din Ahmedabad i-a bănuit pe cei patru chiriași ai lui.
La început, n-a fost sigur,
dar, fix la două zile de la explozie, când tinerii au dispărut,
a anunțat poliția locală.
Când ne-am dus acolo, am găsit urme că fabricaseră bombe în casă.
Se pare că au fost nevoiți să plece în grabă.
Apoi am verificat apelurile din zonă
și am găsit cu mare greutate acest număr de telefon.
- Manisha, pune-l sub urmărire! - Da, domnule.
Acum câteva zile, numărul a fost folosit pentru a suna iar în Azamgarh, din Delhi.
După care, i-am pierdut urma, de-aia i-am alertat pe cei din Delhi.
Înainte să apucăm să facem ceva, a apărut știrea cu explozia.
Acum, avem doar numărul ăsta.
Și acest portret-robot făcut cu ajutorul proprietarului.
Nu e același tip.
Pawan, afișează portretul pe care-l avem noi.
Proprietarul ne-a zis că se ducea un bărbat să se-ntâlnească cu tinerii ăia.
Poate că e el.
Cine e?
Sunt de la Banca HCFL. Voiam să discutăm despre cererea de împrumut.
- Salut, frate! - Salut!
Felicitări, frate!
- Salut! - Bună!
- Salut! - Felicitări tuturor!
Dl Rafeeq este foarte mulțumit de succesul misiunii.
Lumea vă binecuvântează.
- Unde e Shadab? - Are febră. Se odihnește în cameră.
Shadab.
Frate...
Acum, avem doar numărul ăsta. Și portretul-robot furnizat de proprietar.
Nu e același tip.
Odihnește-te.
N-ai febră mare.
Îți aduc medicamente data viitoare.
- Felicitări, frate Zarar! - Și ție!
Ai fost binecuvântat prin grație divină la o vârstă fragedă.
Nu te opri din drum!
Mi-e... dor de casă, frate Zarar.
Poți să plângi.
Plânsul ușurează povara.
Dar, dacă vrei să-ți atingi scopul,
trebuie să-ți învingi emoțiile, Shadab.
Da, frate.
Pe curând. Ai grijă!
Abbas.
Da, frate.
- Ai grijă de Shadab! - Sigur, frate.
Ia-i mobilul și buletinul și ține-le la tine!
Bine.
Oamenii fac greșeli în momente de slăbiciune și plătim cu toții.
Poliția din Delhi.
În ultimele 10-12 zile, a cumpărat cineva cuie și rulmenți în cantități mari?
- Nu, nimeni, domnule. - Să vedem bonurile!
Sigur.
Bine, gata. Arată-mi înregistrările de pe camera de supraveghere!
- Nu merge, domnule. - Nu merge?
Atunci, de ce e acolo? De frumusețe?
Dă-o jos!
Tâmpitule!
Funcționează?
Da.
Dă repede pe înainte!
Las-o așa! Ia zi, mai e vreun magazin mare de bricolaj pe aici?
Da, mai e unul la două străzi de aici.
- Încolo? - Da. Puteți verifica și la ei.
- El a fost? - Da, el.
A luat o grămadă de lucruri acum două zile.
E Abdul. A cumpărat articole de feronerie în cantități mari, din magazine diferite.
Stă pe strada Lodhi, pretinde că e cofetar.
Ar trebui să-l interogăm, dle.
Adu-l pe ticălos!
El e.
REFUGIU BRIGADA SPECIALĂ
Nu ne lăsau să muncim la câmp și nici nu ne plăteau.
Am fost nevoit să plec din sat. Întâi, Ahmedabad, apoi, New Delhi.
Ahmedabad, apoi, New Delhi.
- Și unde ai învățat meserie? - În Delhi.
- De la cine? - De la maestrul meu.
- De unde ai luat materialele? - De la Sangeeta.
Și ce ai cumpărat?
Lapte praf, fistic, fructe uscate, miez de nucă.
Nemernicule!
Ai cumpărat ingrediente pentru dulciuri de la un magazin de bricolaj?
Bați câmpii de o jumătate de oră. Ce e ăsta, spectacol de comedie?
Te-ai încălzit? Acum răspunde clar.
Domnule, am furat un bivol odată.
- Dar am mărturisit deja. - Un bivol?
Mama ta de...
Ai cumpărat materiale de fabricat bombe?
Bombe? Ce bombe?
Bomba pentru care ai cumpărat cuie și rulmenți.
Cuie și rulmenți?
Spune tot! Vrei să mori pentru asta?
Le-ai cumpărat sau nu? Vorbește!
- Le-am cumpărat. - De ce?
- Pentru dl Khan. - Cine e dl Khan?
Patronul magazinului Naaz Sweets.
Naaz Sweets?
Da, dle. Acolo lucrez. A zis că are nevoie pentru niște reparații de acasă.
Mi-a dat o listă de materiale și eu le-am cumpărat.
Doar atât știu.
- Jai Hind, domnule! - Jai Hind!
Avem informații cruciale.
Trebuie să ne întâlnim.
Am și întârziat. Nu ești niciodată atent.
Ești un păun.
Și ai creier de păun.
Soră, ce vină am eu dacă mi s-a stricat scuterul?
Cum adică? Ești fiu de mecanic.
Ți se pare frumos să mergi pe lângă scuter?
Numai tata știe să-l pună în funcțiune.
De ce nu înveți să mergi pe el? Toată ziua, bună ziua, Moin!
O să faci parte din zestrea mea, păunule.
Ia-mi mâna din păr! Am o reputație în cartier.
Hai, împinge-l!
- Reputație... - Moin, ce s-a întâmplat?
Iar s-a stricat.
Stai jos! Îl împing eu.
Pornește!
Mă urc și eu.
- Păunul tău și-a luat zborul! Scuze! - Moin!
Nu mai e nevoie să schimbi neonul.
O să mai stau la voi doar câteva zile.
Pleci?
Din cauza vorbelor mele de azi-dimineață?
- N-am vrut să sune așa. - Nu, n-are nicio legătură.
Mi-am terminat treaba aici.
Și nu mai am motive să rămân.
Așadar...
Și când ne mai vedem?
Când regele îl cheamă, creatorul de parfum se prezintă la ordin.
Trebuie să recunosc, Kabir,
că tu cunoști cele mai tari localuri din New Delhi.
E unul dintre motivele pentru care te-am vrut în brigada mea.
- Ăsta? - Nu pentru localuri.
Îmi trebuia cineva care să cunoască orașul ca-n palmă.
Domnule, nu cunosc întregul New Delhi,
dar știu localul ăsta datorită lui Rashmi.
Știți cât îi plăcea să mănânce.
Ăsta era restaurantul ei preferat.
Mama zicea mereu așa despre tata:
cei care ne părăsesc devreme
sunt cel mai greu de uitat.
După ce încheiem misiunea asta, o să-ți ordon să iei o pauză.
Două zile libere nu ajung ca să vindeci rănile adânci.
Nu, domnule.
Munca este singurul loc unde nu mă bântuie amintirile.
Care e treaba cu doamna Shetty?
E un drac împielițat.
Dar și un ofițer dat naibii. Obține mereu rezultate.
Eram în aceeași grupă la academie. Eram trei.
Eu, Shetty și Jagtap.
- Și Jagtap unde e? - La Serviciul de Analiză Operațională.
- Aici, în New Delhi? - Nu.
- Dar unde? - Nu pot să-ți spun. Protocolul.
A venit șeful.
- Jai Hind! - Jai Hind! Luați loc!
- Unde e mâncarea? - Vă așteptam.
Haide...
Ce? Polițiștilor nu le e foame?
- Scuzați-ne! - Hai, poftă bună!
Cu sau fără uniformă, lumea își dă seama că suntem polițiști.
Azi am reținut un cofetar.
Dacă ar fi să ne luăm după pista asta, se pare
că dl Khan e implicat în explozie.
Dl Khan? Cine e?
Patronul de la Naaz Sweets.
Patronul de la Naaz Sweets?
E posibil să nu fie el creierul,
dar sigur e implicat.
A ajutat la procurarea materialelor pentru explozibili.
Dar Khan e un lider religios. Și are relații importante în politică.
Ar putea fi o problemă de ordine publică. Nu pot să risc.
Toată lumea ne arată cu degetul în acest moment, domnule.
Trebuie să ripostăm.
Este o pistă importantă.
Și banii s-ar putea să provină de la magazinul lui.
Poate fi vorba de spălare de bani.
Dacă nu acționăm imediat, s-ar putea să dispară.
Nu putem aresta pe nimeni bazându-ne pe teorii și bănuieli, Kabir.
Îmi pare rău!
- Vă mulțumesc pentru cină. - Cu plăcere.
Pe curând!
- Domnule... - Da.
Mergeți să vă odihniți!
- Da, domnule. - Bine.
- Noapte bună! - La revedere!
- Jai Hind! - Jai Hind!
Kabir.
Când eram de vârsta ta,
am arestat un suspect în ciuda ordinelor primite.
Mai târziu, mi-am cerut scuze.
Poți s-o faci și tu. Ne ocupăm noi de restul.
Nu-i așa, Vikram?
Nu-i așa, Kabir?
Așa e, domnule.
În acest caz, vă fac cinste cu un paan la Mishra.
E deschis?
Dacă nu, îi punem să deschidă. Suntem Poliția din Delhi.
NEW DELHI - SPRE GRANIȚĂ
- Bună seara, dle Rafeeq! - Bună seara!
Felicitări pentru succesul misiunii!
- Ne felicită oamenii din toată lumea. - Mersi, șefu'.
Studenții sunt obosiți acum.
Vor o pauză.
După un examen atât de greu, merită o pauză.
O să primești banii.
- Șefu', ne ducem în Iran? - Când va veni vremea.
- La revedere! - La revedere!
Mă duci în centrul vechi?
Moin, ascultă-mă! Uită-te la mine!
Ascultă măcar ce am de spus!
Uită-te la mine!
Hai, soră, m-ai făcut să pierd.
Găsește-ți un tip, mărită-te și cară-te!
Când o să plec, o să plângi pe rupte.
- Pe bune? Hai! - N-auzi?
Am zis să nu-mi mai atingi părul!
- Nu-l sâcâi cam mult pe bietul băiat? - „Bietul băiat”?
Stai tu 21 de ani cu el, și mai vorbim!
E dracul gol.
- E normal să-l sâcâi. - Bineînțeles.
Moin îmi amintește de Sikku.
- Cine e Sikku? - Fratele meu mai mic.
Și unde e?
E mereu pe drumuri cu serviciul.
Ca mine.
Deci sunteți o familie de nomazi.
Și părinții voștri?
Au murit într-un accident când eram mici.
Cum?
Haider?
Îți povestesc altă dată.
- Cererea de pelerinaj a fost acceptată? - Da.
Dar eu n-am făcut nicio cerere.
Uitați-vă la formularul acesta!
Numele este corect?
- Da. - Și numărul?
- Acum, avem doar numărul ăsta. - Pune-l sub urmărire!
- E numărul lui Shadab. - Da.
El ți-a făcut rezervarea, tanti.
- Shadab? - Da.
Jamila, ai auzit? Shadab vrea să ne trimită în pelerinaj.
Cumătră, aia e poza lui Shadab?
Da.
Tanti, îmi dai un pahar cu apă?
Cum să nu!
- Hai, Jamila! - Da, mamă.
Au trecut două luni,
iar tâmpitul ăla nici nu ne-a sunat.
Oare în ce prostii s-a mai băgat?
În pelerinaj nu te duci cu bani împrumutați, furați sau necinstiți.
Iar noi nu știm cum a câștigat Shadab acești bani.
Deci nu mergem nicăieri.
Ascultă...
Mulțumesc.
Jai Hind, domnule! Afirmativ. E Shadab.
Numărul și descrierea pe care le-ați trimis se potrivesc.
Vă trimit o poză pentru confirmare.
- Jai Hind, domnule! - Jai Hind!
Îl avem pe Khan în vizor la un amfiteatru din Pitampura.
La un amfiteatru? Ce face acolo?
Pare să aștepte pe cineva.
Așteaptă și tu, să vezi ce se întâmplă.
Bine, domnule. Îl arestăm cu prima ocazie.
Bine. Dar arestați-l cât mai discret.
Să nu observe mulțimea.
Am înțeles. Jai Hind!
Urmărește-l pe tânărul ăla! Să nu-ți scape! Eu îl prind pe Khan.
Să mergem!
- Bună ziua, dle Khan! - Bună...
Vă duceți undeva? Vă duc eu.
Scuze, dar nu te-am recunoscut.
Fiindcă nu sunt în uniformă azi.
Kabir Malik. Poliția din Delhi.
Mergem, dle Khan?
Dl Khan vrea ca Danish să se ducă acasă.
- De ce? Ce s-a întâmplat? - S-a întâmplat ceva acasă.
Nu permitem nimănui să ia copiii fără autorizație.
Avem reguli la școală.
Doamnă, suntem de la Poliția din Delhi. Ne ocupăm noi.
Haide!
Bună, Danish!
Suntem prieteni cu bunicul tău. Te ducem la el. Mergem?
Du-te înăuntru! Îl verific eu.
Sikku?
- Băiete! - Frate!
- Mi-a fost dor de tine. - Și mie.
Aranjamente pentru vacanța ta.
Am vorbit cu dl Rafeeq.
Directorul este foarte fericit.
Vom fi convocați în curând.
Dă-mi voie să-ți sărut mâinile, comandant mujahedin indian Zarar!
Sikku.
Plecăm mâine.
Ia zi!
- Vreun telefon din Kanpur? - Nu.
E în regulă. Ți-e foame?
- Foarte foame. - Ce zici de biryani?
- L-ai făcut tu? - Normal că eu.
Hai să mergem!
Bunicule!
Ce?
- Ce glumă mai e și asta? - Școala lui Danish era în drum.
Ne-am gândit că, dacă tot ne vedem cu dv., am putea să-l luăm și pe el.
Luați loc, vă rog!
Bunicule, vii cu noi la Qutb Minar?
Da.
Danish, vino încoace, fiule!
Trebuie să discutăm ceva important cu bunicul tău. De acord?
Bine. Mulțumesc.
Danish, tu știi ce s-a întâmplat în New Delhi, acum câteva zile?
- Dle subcomisar... - Da, am văzut la știri.
- A explodat o bombă. - Bravo! Băiat deștept!
Noi suntem Poliția din Delhi.
Încercăm să-i prindem pe băieții răi care au făcut-o.
Și, pentru asta,
avem nevoie de ajutorul bunicului tău.
Desigur. Bunicul îi ajută pe toți.
Ia ziceți, dle bunic, o să ajutați poliția?
Cine sunt oamenii ăștia?
Copilul pune o întrebare corectă, dle Khan.
Danish,
du-te să-mi aduci ochelarii din mașină!
- Da, bunicule. - Du-te, băiete!
E greșit ce faceți.
Păstrează discursurile pentru cei pe care îi speli pe creier!
Cine sunt oamenii ăștia?
El a venit la magazin să-și ia marfa.
- Numele? - Shadab, cred.
- Nu sunt sigur. - Ce marfă?
Sunteți surd?
Două sute de mii de rupii prima oară.
- Și a doua oară... - Cuie și rulmenți.
Și celălalt bărbat?
Nu l-am întâlnit niciodată.
Treaba mea era
- ... să livrez banii. - Cum ați făcut azi?
Jur că nu știam că va provoca atâta groază...
Au zis că e ultima oară.
Că nu vor mai...
- Ce sumă? - Cinci sute de mii de rupii.
Cine v-a contactat și cum?
Nu știu. Au sunat de la numere diferite.
Banii sunt ca să fugă sau ca să pregătească următorul atac?
Voi sunteți polițiștii. E treaba voastră să aflați.
Noi suntem credincioși.
- V-ați bătut joc de noi. - Gura!
V-am adus aici ca să nu vă faceți de râs,
altfel, v-am fi putut acuza conform articolelor 123A și 153A
și atârna cu capul în jos la secția de poliție.
Vrem să rămâneți cu noi două zile, dle Khan.
Trebuie să discutăm pe îndelete.
Trimitem copilul acasă cu cineva.
- Ce glumă! - Jur, nene!
Cu un papuc în mână și cu celălalt în picior,
- ... ce ne-a mai fugărit! - Da.
De-atunci o știe tot cartierul drept „Șontâca”.
- Tanti. - Da?
Dacă ne mai dai mult să mâncăm, n-o să putem pleca mâine.
Păi, nu plecați, frate Haider.
Ce planuri ai de viitor?
Mai am o singură treabă de terminat în călătoria asta.
Apoi, cu voia Domnului,
îmi încep afacerea în Iran și mă stabilesc acolo.
Ce prostii spui? Și însurătoarea?
Când noi eram de vârsta ta,
Nafeesa avea deja patru ani. Nu-i așa?
Afacerile pot să aștepte. Însoară-te!
Ai dreptate, tanti.
Ce-o să faci singur în casa din Iran? Frate Haider, însoară-te! A venit timpul.
Nu-i așa, Nafeesa?
- Ce? - Ce zici?
Să mă însor sau nu?
Dacă ești cu adevărat îndrăgostit și vrei să fii cu acea persoană, da.
Dar, dacă ai de gând să călătorești toată viața, atunci, nu.
Nafeesa.
N-ai nimerit-o.
Jos.
Sunt hotărât și am intenția s-o fac.
Dacă te așteaptă cineva acasă,
îți dorești să te întorci.
Dacă ai de gând să vorbești în dodii, plec.
Nafeesa!
Te iubesc din tot sufletul.
N-am mai simțit așa ceva pentru nimeni.
O să te fac mereu fericită.
Oriunde o să fii tu, va fi și căminul acestui nomad.
Te căsătorești cu mine?
O să mă gândesc.
- La naiba! Cred că am întârziat. - Da, dle.
O încasați azi.
- Tată! - Bună, campionule!
Unde e bicicleta mea?
Întâi, vreau o îmbrățișare de la sărbătorit. La mulți ani!
Bicicleta ajunge mâine, promit. Va fi roșie ca focul.
- Promiți? - Da, promit.
- La mulți ani, Ayush! - Mulțumesc, nene.
Dar cadoul meu unde e?
Cadoul tău...
Bicicleta pe care o primești mâine
- ... e din partea mea. - Hei!
- Tată? - Ce îndrugi?
- Ce contează? - Ați venit!
- Bună! - Mulțumesc, Kabir.
- De ce îi mulțumești lui? - Fiindcă sunt sigură
că el ți-a amintit de petrecere.
Îți subestimezi mult soțul.
De fapt, eu am fost gata la timp.
Am întârziat din cauza lui Kabir.
- Serios? - Nu-i așa, Kabir?
- Din cauza mea? - Lasă, Kabir. Îl cunosc.
- Poftim o felie de tort! - Mulțumesc.
- Ați tăiat deja tortul? - Normal.
- Am tăiat tortul și s-a terminat. - Ce?
Au rămas doar două felii. Asta e una.
- Și cealaltă? - Cealaltă e aici.
Scuze, ți-am mâncat eu tortul.
Nu mi-ai zis că Tara e în New Delhi.
M-a sunat, așa că am invitat-o.
Dacă tot ai venit, te rog să rămâi la cină.
Ce politicos ești!
E otrăvită mâncarea?
Nu m-ai invitat,
dar tot am venit, fiindcă e ziua lui Ayush. Acum plec.
Rămâi, Shetty! Unde pleci?
- Mă întâlnesc cu iubitul meu. - Ai iubit? Bietul de el!
Rămâi la cină!
Azi nu pot, Shruti. Am o întâlnire.
- La mulți ani, Ayush! - Mulțumesc.
Poftim! Ți-a mai rămas și ție. Mănâncă-l!
Ce femeie ciudată!
- Chiar că e ciudată. - Doamnă, o poză de familie.
Sigur că da. O poză de familie.
Bine. Hai!
Unde te duci?
N-ai auzit ce-a zis? Poză de familie. Vino!
- Nu se poate... - Vino!
Hai, nene!
Vino!
„Ceea ce cauți te caută pe tine.” Ce vrea să spună?
Vrea să spună... Ce rost are să pricepi, Mohsin?
Las-o baltă!
- Mohsin, adu lumânările! - Erau la tine. Du-te tu să le iei!
- Haide! - Lasă, frate.
Caută în dulapul ăla, hai! Caută acolo!
Oare când vine curentul?
Eu doar am păstrat lumânarea,
de ce să fie rândul meu să o aduc?
Nu știe pe unde pune lucrurile, iar apoi ne zice nouă să le găsim.
Nu vă mai certați, băieți!
Și-așa n-avem curent.
Ai găsit-o?
Ți-am zis că era la tine.
Asta e ultima.
Citește-ți cartea aia!
- Alo? - Alo, mamă?
Shadab?
- Da, mamă. - Jamila, vino repede! E Shadab.
Alo, Shadab? Unde ești?
Mamă, vorbiți pe rând!
Shadab, ce faci, fiule? Când vii acasă?
Sunt bine, mamă.
Mă întorc în curând.
Pandey, anunță-l pe dl Vikram!
I-am găsit pe tineri.
Subtitrarea: Aurelia Costache
Redactor Cristian Brînză