ETT FELAKTIGT BESLUT
Vad tittar du på?
Ingenting. Bara det att vädret förändras.
Vintern kommer.
Delhis vinter.
Utsökt mat, varma kläder, dimmiga morgnar.
Du verkar glömma smog, föroreningar, trafik och olyckor.
Det är okej att uppskatta förändring. Vädret eller människor.
Det gör bara livet mer intressant, så det verkar längre.
- Speciellt när... - Håll mun, Ashu.
Det är okej att prata om det.
Jag tycker inte det är okej.
Vi borde träffa en annan läkare.
Livet är kort, okej?
Sjuk eller inte.
"Livet ska vara stort, inte långt."
- Jag hatar filmen. - Det gör du inte.
Har du märkt att du aldrig lyssnar på mig?
Jag är din man, trots allt.
Jag känner dig för väl.
Du har vissa problem.
Jaså? Som vad?
Du har kort stubin.
- Och? - När du har bråttom...
...matchar du inte strumpor.
Du har omatchade strumpor.
Jag saknar henne också mycket.
Vi hann inte tillbringa mycket tid med varandra.
Men de minnen vi skapade
räcker för en livstid.
Hon förberedde oss till och med på det.
Lupus, en sällsynt sjukdom.
Precis som hon.
Sällsynt.
Hon var en glad tjej.
Hon kunde njuta av livet.
Mamma,
hur klarade du av allt efter att pappa gick bort?
När ett enda slag krossar allt,
hur kan man gå vidare?
Genom att plocka upp bitarna, en efter en.
Och jag hade dig.
Hör på.
Även när du bara har ett halmstrå
håller du fast vid det,
och möter tappert stormarna.
Det kallas livet.
BEVISLAGER
Sir, fem hangarer till är fyllda med sprängmaterial.
Förstörelsen ska inte bedömas av föremål, utan av de liv vi förlorat.
Ja, sir.
Vi har förlorat 250 oskyldiga civila.
Vikram, gör vad som krävs.
Jag vill ta de jävlarna.
- Jai Hind, sir. - Jai Hind.
Det här är Tara Shetty, Gujarats egen antiterrorgruppchef.
Och Tara, det här är Kabir och Rana.
Och du känner redan Vikram. De hanterar det här fallet.
Sir, de upprepade Gujarat-modulen.
Självklart. Indiska mujaheddin har tagit på sig ansvaret.
Vi vet att det är precis som Gujarat.
Men jobbet kunde inte utföras utan lokal hjälp.
Vi är medvetna om det, Shetty. Och?
Ni är välinformerade, men lyssnade inte på vår info?
Vadå för information?
- Den gällde ju republikens dag. - Jag är ledsen.
IM tar inte hänsyn till era tidtabeller och förväntningar.
Sir, vi gjorde det helt klart att Delhi kunde bli nästa mål efter Ahmedabad.
Vilken avdelning informerade ni? De kunde ha varnat oss direkt.
Protokoll, Vikram.
- Ta ditt protokoll och... - Vikram.
Det räcker, Tara.
Det är inte läge att tjafsa, utan att vidta åtgärder.
- Ja, sir. - Jag håller helt med, sir.
Mitt team och jag har arbetat outtröttligt.
Vi skannade nästan halva Indiens gator. Jag vill ta de här jävlarna.
Gujarat ATS är här för att dela all information.
Men, sir, jag behöver fullt samarbete.
Speciellt från Vikram.
Vikram borde inte ha problem med det.
Eller hur?
Nej, sir.
- Madam. - Tack.
- Kabir, va? - Ja, madam.
Hur länge har du varit i Vikrams team?
I nästan tre år.
Jaha. Då är det jag har hört om dig sant.
Jag hoppas du hörde bra saker.
Ledsen att göra dig besviken, men nej.
Jag hörde att du är en galning, följer inte protokollet.
Du är hetsig. Men vad kan du göra?
Med sådana överordnade tränas du att bli likadan.
Självklart, Shetty.
Som om du tagit dig till toppen genom att följa protokollet.
Tygla ditt humör.
Vi är inte hetsiga kadetter längre.
Kadetter.
Du skriver en bok om dina upplevelser.
Ja. Vem har sagt det?
Vikram, sir. Han pratar ofta om dig.
Bra. Jag hoppas att han säger några bra saker om mig också.
Ledsen att göra dig besviken, men nej.
- Hur mår Shruti? - Toppen.
Hur gammal är Aayush nu?
Han fyller tio om några dagar.
- Oj! - När ska du gifta dig, Shetty?
Jag är singel och nöjd med det.
Det är tur att du inte har gift dig.
För att gifta sig måste man vara bra på partnerskap.
Du är helt självisk.
Samma gamla själviska Shetty.
Självisk? Jag?
Jag har en del information.
En hyresvärd i Ahmedabad blev misstänksam på fyra hyresgästers aktiviteter.
Han var inte säker först,
men exakt två dagar efter explosionen, när killarna försvann
anmälde han det till lokalpolisen.
Vi hittade spår i deras rum från bombtillverkningsmaterial.
Sammantaget verkade de ha haft bråttom.
Sedan spårade vi alla samtal i området,
fick tag i det här numret med stor svårighet.
- Manisha, spåra det här numret. - Ja, sir.
För några dar sedan användes det för att ringa Azamgarh från Delhi igen.
Sedan tappade vi spåret, och larmade därför om Delhi.
Innan vi kunde göra vårt drag, kom nyheten om explosionen.
Nu har vi det här numret.
Och skissen hyresvärden hjälpt oss med.
Det är inte samma kille.
Pawan, ta upp skissen vi har.
Hyresvärden sa att en man brukade dyka upp, för att träffa killarna.
Det kanske är han.
Vem är det?
Sir, jag kommer från HGFL Bank. Det handlar om din låneansökan.
- Hej, broder. - Hej.
Grattis, broder.
- Hej. - Hej, broder.
- Hej. - Grattis till er alla.
Rafeeq är mycket nöjd med uppdragets framgång.
Folk sänder sina välsignelser.
- Var är Shadab? - Han har feber. Han vilar.
Shadab.
Broder.
Nu har vi numret. Och skissen hyresvärden hjälpte oss med.
Inte samma kille.
Slappna av.
Inte så hög feber.
Jag har medicin nästa gång.
- Grattis, broder Zarar. - Till dig med.
Du har välsignats genom Hans nåd som mycket ung.
Fortsätt marschera framåt.
Jag längtar hem, broder Zarar.
Du får gråta.
Gråt lättar bördan.
Men om du vill nå ditt mål,
måste du höja dig över dina känslor.
Ja, broder.
Vi ses senare. Ta hand om dig.
Abbas.
Ja, broder.
- Sköt om Shadab. - Visst, broder.
Ta hans ID och mobil, förvara dem säkert.
Ja, broder.
Människor gör misstag i svaga stunder och alla får betala priset.
Delhi-polisen.
De senaste 10-12 dagarna, har någon köpt spikar, kullager i stora mängder?
- Nej, sir, ingen. - Visa oss dina kvitton.
Javisst.
Okej, det är klart. Visa mig övervakningsfilmerna.
- Den fungerar inte. - Va? Funkar den inte?
Varför är den här då? Som dekoration?
Släng den.
Idiot.
Fungerar den där?
Ja, det gör den.
Snabbspola framåt. Snabbare.
Okej, låt det vara. Säg mig. Finns det fler stora järnaffärer här?
Ja, det finns en två gator bort.
- Ditåt? - Ja, sir. Hör med dem.
- Var det han? - Ja, det är han.
Han var här för två dar sen.
Det här är Abdul. Han köpte material i olika butiker i stora mängder.
Bor på Lodhi Road, låtsas vara konditor.
Vi borde förhöra honom.
Hämta in skurken.
Sir, det är han.
ANTITERROR-HÄKTE
De lät oss inte jobba, eller betalade lön.
Jag fick fly från min by. I Ahmedabad, och sedan Delhi.
Först i Ahmedabad, sedan i Delhi.
- Var lärde du dig då? - I Delhi, sir.
- Av vem? - Min mentor.
- Var köpte du materialen? - Sangeeta.
Och vad köpte du?
Torrmjölk, pistage, torkad frukt, muskotnöt.
Idiot.
Köpte du saker för att göra godis från en järnaffär?
Du har svarat undvikande i en halvtimme. Är det en komedi?
Är du uppvärmd nu? Svara ärligt.
Sir, jag stal en buffel en gång.
- Jag har redan erkänt det. - Buffel?
Din jävla...
Köpte du bombtillverkningsmaterial?
Bomb? Vadå för bomb?
Bomben som du köpte spikar och kullager till.
Spikar och kullager?
Ut med det. Vill du dö för det?
Köpte du det eller inte? Säg det!
- Ja. - Varför köpte du det?
- Åt Khan. - Vem är Khan?
Naaz Sweets ägare, sir.
Naaz Sweets?
Det är där jag jobbar. Han sa att de gör reparationer i hans hus.
Han gav mig en lista med material.
Det är allt jag vet.
- Jai Hind, sir. - Jai Hind.
Vi har viktig information.
Vi måste träffas.
Jag är redan sen. Du bryr dig inte om det.
Du är som en prålig påfågel.
Och det är all hjärna du har.
Vad kan jag göra om skotern går sönder?
Vad menar du? Du är en mekanikers son.
Ser det bra ut att släpa på skotern i grannskapet?
Bara pappa får sin skoter att funka.
Varför lär du dig inte köra själv? Det är alltid "Moin, Moin".
Du kommer följa med mig som hemgift också, min påfågel.
Förstör inte mitt hår. Jag har ett rykte i grannskapet.
Fortsätt att dra den.
- Rykte... - Moin, vad hände?
Den gick sönder igen.
Sätt dig, så knuffar jag på.
Kör.
Jag sätter mig.
- Din påfågel har flugit iväg! Förlåt! - Moin!
Lysröret behövs inte.
Jag kommer inte att stanna länge.
Ska du ge dig av?
Är det på grund av vad jag sa i morse?
- Jag menade det inte så. - Nej, inte alls.
Mitt jobb här är klart.
Jag har inga skäl att stanna.
Så...
När ses vi igen?
Närhelst kungen kallar, står parfymtillverkaren till tjänst.
Oj, jag måste medge det, Kabir.
Du känner till de bästa ställena i Delhi.
En av huvudorsakerna till att ha dig i mitt team.
- Detta? - Inte den här restaurangen.
Jag behövde någon som känner Delhi lika väl som sin egen hand.
Sir, kanske inte hela Delhi,
men detta är tack vare Rashmi.
Hon var ju en stor matälskare.
Det här var hennes favoritrestaurang.
Mamma sa så här om min pappa.
De som lämnar oss för tidigt
är svårast att glömma.
När det här uppdraget är över, beordrar jag dig att ta lite ledigt.
Två dagar ledigt från jobbet räcker inte för att läka sådana sår.
Nej, sir.
Arbetet är enda stället där minnena inte jagar mig.
Vad handlar det med Shetty om?
Hon är jobbig. Verkligen.
Men en jättebra polis. Hon får alltid resultat.
Hon gick i min kadettgrupp. Vi var tre.
Jag, Shetty och Jagtap.
- Och var är Jagtap? - Forskning och Analys.
- Här i Delhi? - Nej.
- Utan? - Jag kan inte berätta för dig. Protokoll.
Sir.
- Jai Hind, sir. - Jai Hind. Sitt ner.
- Var är maten, killar? - Sir, vi väntade med den.
Kom igen nu.
Va? Blir inte poliser hungriga?
- Förlåt. - Ät. Njut av maten.
Oavsett om vi är i uniform eller inte, kan folk se att man är polis.
Sir, vi grep en konditor idag.
Baserat på hans svar verkar det som om
Khan är inblandad.
Khan? Vem är Khan?
Ägaren till Naaz Sweets.
Naaz Sweets ägare?
Han kanske inte är hjärnan bakom sprängningarna,
men han är definitivt inblandad.
Han hjälpte till att införskaffa sprängmaterialet.
Men Khan är en religiös ledare. Och han har politiska kontakter.
En lag-och-ordning-situation. Jag kan inte ta risken.
Sir, hela världen pekar finger mot Delhi-polisen just nu.
Vi måste slå tillbaka.
Detta är en viktig ledtråd, sir.
Pengarna måste komma från hans butik också.
Den är nog en fasad för penningtvätt.
Om vi inte agerar snart, kan de försvinna.
Vi kan inte arrestera baserat på misstankar och teorier, Kabir.
Jag är ledsen.
- Men tack för middagen. - Varsågod, sir.
Vi ses.
- Sir. - Ja, sir.
Ta och vila lite.
- Ja, sir. - Ja, sir.
- God natt. - Hej då.
- Jai Hind. - Jai Hind.
Kabir.
När jag var i din ålder
lydde jag inte min överordnade, och grep en misstänkt.
Senare bad jag bara om ursäkt.
Det kan du också. Vi tar hand om resten sedan.
Visst, Vikram?
Visst, Kabir?
Javisst, sir.
Och med det, låt mig bjuda på Mishras paan.
Har den öppet nu?
Vi öppnar den, sir. Vi är Delhi-polisen.
DELHI - UTTAR PRADESHS GRÄNS
- Hallå, sir Rafeeq. - Hej.
Grattis till det lyckade uppdraget.
- Folk världen över gratulerar oss. - Tack, chefen.
Studenterna är trötta nu.
De vill ha paus.
Efter en sådan här tuff tenta, förtjänar de en paus.
Du ska få pengarna.
- När åker vi till Iran? - När tiden är mogen.
- Adjö. - Adjö.
Kör du mig till Old Delhi?
Moin, lyssna. Titta på mig.
Lyssna åtminstone.
Titta på mig.
Syrran, du fick mig att förlora.
Hitta en kille, gift dig och ge dig av.
Den dagen jag åker kommer du att gråta mest.
- Förstår du det? - Sluta.
Jag sa, sabba inte mitt hår.
- Besvärar du inte stackaren för mycket? - Stackare?
Tillbringa 21 år med honom, så får du se.
Han är jobbig.
- Det är mitt jobb att störa honom. - Självklart.
Egentligen påminner Moin mig om Sikku.
- Vem är Sikku? - Min lillebror.
Jag förstår. Var är han?
Han reser alltid, i jobbet.
Som jag.
Så er familj är nomader.
Och din mamma och pappa?
Båda dog i en olycka när jag var ung.
Hur då?
Haider?
Jag berättar senare.
- Har min Hajj-ansökan godkänts? - Ja.
Men jag har inte lämnat in en ansökan.
Se på det här formuläret.
Stämmer namnet?
- Ja. - Och numret?
- Nu har vi det här numret. - Spåra det här numret.
- Det här är Shadabs nummer. - Ja.
Det var han som bokade det åt er, frun.
- Så Shadab gjorde det? - Ja.
Jamila, hörde du det? Shadab vill skicka oss på pilgrimsresa.
Är det Shadab på fotot?
Ja.
Frun, kan jag få ett glas vatten?
Ja, självklart.
- Kom, Jamila. - Ja, mamma.
Sir, det har gått två månader
och idioten har inte ringt oss alls.
Jag undrar vad han är inblandad i.
Man åker inte på Hajj med lånade, stulna eller olagliga pengar.
Och vi vet inte ens hur Shadab har tjänat dessa pengar.
Så vi åker ingenstans.
Men lyssna...
Tack.
Jai Hind, sir. Ja, det är Shadab.
Numret och beskrivningen du skickade stämmer.
Jag skickar fotot som bekräftelse.
- Jai Hind, sir. - Jai Hind.
Vi kan se Khan, på en amfiteater i Pitampura.
Amfiteater? Vad gör Khan där?
Han verkar vänta på någon.
Då väntar ni med. Se vad som händer.
Ja. Vi tar honom när vi får chansen.
Bra. Se till att göra det obemärkt.
Låt ingen upptäcka det.
Ja, sir. Jai Hind.
Följ efter killen. Låt honom inte fly. Jag tar Khan.
Kom igen!
- Goddag, mr Khan. - God...
Ska ni någonstans? Jag kör er.
Förlåt, men jag kände inte igen er.
För att jag inte är i uniform idag.
Kabir Malik. Delhi-polisen.
Ska vi, mr Khan?
Khan vill ta med Danish hem nu.
- Varför? Vad har hänt? - Något hände hemma.
Vi tillåter inte att man tar ut barn utan en ansökan.
Skolan har regler för det.
Jag är från Delhi-polisen. Vi tar hand om det.
Nu går vi.
Hej, Danish.
Vi är vänner till din farfar. Vi tar dig till honom. Okej?
FREDSMEKANIKERNA
Gå in. Jag kollar den.
Sikku?
- Käre bror. - Min bror!
- Jag saknade dig. - Jag med.
Arrangemang för din semester.
Jag pratade med Rafeeq.
- Han sa att rektorn är väldigt glad. - Oj.
Snart blir vi kallade.
Låt mig kyssa dina händer, IM-befälhavare Zarar.
Sikku.
Vi åker imorgon.
Säg mig en sak.
- Hört nåt från Kanpur? - Nej.
Det är okej. Är du hungrig?
- Utsvulten. - Lite biryani?
- Lagade du den? - Javisst.
Kom.
Farfar!
Vadå?
- Vad är detta för skämt? - Danish skola var på vägen hit.
Vi tänkte att eftersom vi skulle till dig, kunde vi lika gärna hämta honom.
Sitt ner.
Farfar, följer du med oss till Qutb Minar?
Ja.
Danish, kom hit.
Vi måste prata om något viktigt med din farfar. Okej?
- Ja. - Okej. Tack.
Danish, vet du vad som hände i Delhi för några dagar sedan?
- Biträdande kommissarien... - Jag såg nyheterna.
- Det var en bombexplosion. - Bravo. Smart pojke.
Vi tillhör Delhi-polisen.
Vi försöker fånga skurkarna bakom den.
Och för det
behöver vi din farfars hjälp.
Självklart. Min farfar hjälper alla.
Så farfar, vill du hjälpa polisen?
Vilka är de där?
Barnet ställer rätt fråga, mr Khan.
Danish.
Gå och hämta mina glasögon från bilen.
- Ja, farfar. - Gå, grabben.
Det du gör är fel.
Spara talet till dem som du hjärntvättar.
Vilka är de?
Han kom till butiken för leveransen.
- Namnet? - Kanske Shadab.
- Men jag vet inte. - Vad för leverans?
Är du döv?
200 000 rupier första gången.
- Och den andra gången... - Spikar och kullager.
Den andra killen?
Jag träffade inte den andra.
Mitt jobb var...
- Att leverera pengar. - Som du gjorde idag?
Jag svär, jag visste inte att det skulle leda till sådan terror...
De sa att det var det sista jobbet.
Aldrig mer skulle de...
- Vad var beloppet? - 500 000 rupier.
Vem kontaktade dig och hur?
Jag vet inte. De ringde från olika nummer.
Är pengarna till deras flykt, eller till nästa attack?
Ni är poliser. Ta reda på det.
Vi är religiösa.
- Ni har skämt ut oss. - Tyst!
Vi tog dig hit för att undvika uppmärksamhet.
Annars kunde vi ha anklagat dig med sektionerna 123A och 153A,
och hängt dig upp och ner på stationen.
Vi vill ha två dagar av din tid, mr Khan.
Vi måste prata länge.
Någon kör hem barnet.
- Vilket skämt. - Jag svär.
Med en toffel i handen och en på foten.
- Så jagade hon oss. - Ja.
Sedan dess är hon känd som "haltande damen" i grannskapet.
- Frun. - Ja?
Om du fortsätter ge oss mat, kan vi inte åka imorgon.
Åk inte då, broder Haider.
Vilka planer har du för din framtid?
Bara ett sista jobb är kvar på denna resa.
Sedan, om Gud vill,
startar jag ett företag i Iran och slår mig ner där.
Vilket struntprat. Äktenskap då?
När vi var i er ålder,
var Nafeesa redan fyra år gammal. Är det inte så?
Affärerna går ingenstans. Gift dig.
Du har helt rätt.
Vad gör du i ditt tomma hus i Iran? Broder Haider, gift dig. Det är dags.
Visst, Nafeesa?
- Va? - Giftermål.
Ja eller nej?
Om man verkligen älskar någon och tänker hålla sig till den.
Planerar du att resa hela livet, så gör det inte.
Nafeesa.
Du hade fel.
Där nere.
Jag har både beslutsamheten och avsikten.
Och om någon väntar på en där hemma,
vill man återvända dit.
Om du ska prata i gåtor, så går jag.
Nafeesa.
Jag älskar dig av hela mitt hjärta.
Jag har aldrig känt så här för någon förut.
Jag ska göra dig lycklig.
Var du än är blir den här nomadens hem.
Ska vi gifta oss?
Jag ska tänka på det.
- Fan, jag tror vi är sena. Hej. - Ja, sir.
Du kanske får skäll idag.
- Pappa! - Hallå där!
Men var är min cykel?
Ge mig en kram först, födelsedagsbarn. Grattis på födelsedagen!
Din cykel kommer imorgon, jag lovar. Och den är eldröd!
- Lovar du? - Jag lovar.
- Grattis, Ayush. - Tack, farbror.
Men var är min present, då?
Din present...
Cykeln som du får imorgon.
- Den är från mig. - Hallå!
- Pappa? - Dumheter.
- Sak samma. - Ni är här.
- Hej. - Tack, Kabir.
- Varför tackar du honom? - Jag vet att
han måste ha påmint dig.
Du underskattar din man mycket.
Jag var faktiskt redo i tid.
Vi är sena på grund av Kabir.
- Verkligen? - Eller hur, Kabir?
- På grund av mig? - Glöm det. Jag känner honom väl.
- Här, lite tårta. - Tack.
- Har du skurit tårtan? - Såklart.
- Tårtan skars och är slut nu. - Va?
Bara två bitar kvar. En är här.
- Var är den andra? - Den andra är här.
Förlåt, jag åt upp din tårtbit.
Du sa inte till mig att Tara är i Delhi.
Hon ringde så jag bjöd henne.
Nu när du är här, stanna på middag.
Du är så artig.
Är maten förgiftad?
Du bjöd inte in mig.
Men jag kom eftersom Aayush fyller år. Jag ska gå nu.
Vänta, Shetty. Vart ska du?
- Träffa min pojkvän. - Har du en pojkvän? Stackars kille.
Stanna på middag.
Inte den här gången, Shruti. Jag har ett möte.
- Grattis, Aayush. - Tack.
Här. Det finns lite kvar. Ät det.
Vilken konstig kvinna.
- Jättekonstig. - Madam, ett familjefoto.
Ja, självklart. Familjefotot.
Okej. Kom igen.
Vart ska du gå?
Hörde du inte? Familjefoto. Kom nu.
- Nej, snälla... - Kom.
Kom igen, farbror.
Kom hit.
"Det du söker, söker dig." Vad betyder det?
Det betyder... Vad är poängen med att du ska förstå det, Mohsin?
Glöm det.
- Mohsin, hämta ljusen. - Du lade in dem. Hämta dem du.
- Kom igen. - Det är okej, broder.
Titta i det skåpet. Kolla där.
Jag undrar när strömmen är tillbaka.
Det är bara stearinljusen
och ingen boll jag ska hämta nu.
Han förlägger saker och ber oss att hitta dem.
Sluta tjafsa.
Strömavbrottet räcker.
Hittade du dem?
Jag sa att du lade in dem.
Det här är det sista.
Läs bara din bok.
- Hallå? - Hej, mamma.
Shadab?
- Ja, mamma. - Jamila. Kom fort. Det är Shadab.
Hej, Shadab? Var är du?
Mamma, en i taget.
Shadab, hur mår du? När kommer du hem?
Jag mår bra, mamma.
Jag är snart hemma.
Pandey, ring Vikram.
Vi har killarna.
Undertexter: Marie Åkerlund
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir