ПОЛІЦІЯ ІНДІЇ
ОДНЕ НЕПРАВИЛЬНЕ РІШЕННЯ
На що ти дивишся?
Ні на що. Просто погода змінюється.
Наближається зима.
О, зима в Делі.
Смачна їжа, теплий одяг, імлисті ранки.
Схоже, ти забуваєш про смог, забруднення, вуличний рух і трощі.
Знаєш, зміни можна й любити. Зміни в погоді чи в людях.
Це робить життя цікавішим, довшим.
- Особливо коли знаєш… - Замовкни, Ашу.
Про це можна говорити.
Я так не вважаю.
Думаю, треба піти до іншого лікаря.
Життя коротке, ясно?
Хворий чи здоровий:
«Життя має бути великим, а не довгим, чоловіче».
- Ненавиджу цей фільм. - Неправда.
Ти помітила, що ніколи не слухаєш мене?
Я твій чоловік, врешті-решт.
Я надто добре тебе знаю.
У тебе є проблеми.
Проблеми? Які?
Ти запальний.
- І? - Коли поспішаєш,
одягаєш різні шкарпетки.
Ти вдягнув різні шкарпетки.
Я теж сумую за нею.
Хоча ми й не змогли довго бути разом,
але наших спогадів
вистачить на все життя.
І вона навіть підготувала нас до цього.
Вовчак, рідкісне захворювання.
Як і вона.
Рідкісна.
Вона була жвавою дівчиною.
Знала, як насолоджуватися життям.
Мамо,
як ти впоралася з усім, коли помер тато?
Коли один удар усе руйнує,
як можна жити далі?
Збираючи шматки один за одним.
І в мене був ти.
Послухай,
навіть якщо є одна соломинка,
триматися за неї,
сміливо дивлячись в обличчя бурі, -
це і є життя.
О моя кохана, моє серце співає
Ти гарніша за місяць
О моя кохана, прохолодний вітер
Прагне торкнутися твої любих кучерів
Як сказати тобі
З тієї миті, коли мої очі побачили тебе
Я іду шляхом кохання
Загублений у думках
О вороже мій
Ти мій ворог
Ти забрала мій нічний сон
Ти мій ворог
Якщо ти єдина для мене То на що мені скаржитися?
Моє серце належить тобі
Відколи ти ввійшла в мій дім
Мій дім став Раєм
Коли бачу тебе, я знаю, куди йти
Ця подорож стане для нас подихом вітру
Як сказати тобі
З тієї миті, коли мої очі побачили тебе
Я іду шляхом кохання
Загублений у думках
О вороже мій
Ти мій ворог
Ти забрала мій нічний сон
Ти мій ворог
Ти забрала мій нічний сон
Ти мій ворог
СКЛАД РЕЧОВИХ ДОКАЗІВ
Пане, ще п'ять ангарів заповнено вибуховими матеріалами.
Руйнування слід оцінювати не за об'єктами, а за втраченими життями.
Так, пане.
Ми втратили 250 невинних цивільних.
Вікраме, зроби все необхідне.
Мені потрібні ці нелюди.
- Слава Індії. - Слава Індії.
Командо, Тара Шетті - керівниця АТС Ґуджарату.
Таро, познайомся з Кабіром, Раною.
Ти вже знаєш Вікрама. Вони працюють над цією справою.
Пане, вони повторили модуль Ґуджарату.
Вочевидь, індійські моджахеди взяли на себе відповідальність.
Це точнісінько, як у Ґуджараті.
Це завдання було б неможливим без місцевої допомоги.
Нам це відомо, Шетті. Є щось нове?
Якщо ви все знаєте, чому не взяли до уваги наші дані?
Які це дані?
- Ваші дані стосувалися Дня республіки. - Мені шкода.
Індійські моджахеди діють не за вашим розкладом й очікуваннями.
Пане, ми чітко пояснили, що Делі може бути наступним після Ахмедабаду.
Який відділ ви сповістили? Вони могли попередити нас напряму.
Протокол, Вікраме.
- Візьми свій протокол і… - Вікраме.
Годі вже, Таро.
Не час сваритися, час діяти.
- Так, пане. - Повністю погоджуюся, пане.
Ми з командою безупинно працюємо над справою.
Перевірили мало не половину вулиць Індії. Я хочу схопити покидьків.
АТС Ґуджарату готові поділитися інформацією.
Але мені потрібна цілковита взаємодія.
Особливо від Вікрама.
Не думаю, що у Вікрама будуть із цим проблеми.
Правда, Вікраме?
Так, пане.
- Пані. - Дякую.
- Кабір, так? - Так, пані.
Давно ти в команді Вікрама?
Майже три роки, пані.
Що ж. Отже, мені сказали правду про тебе.
Маю надію, щось хороше, пані.
Шкода тебе розчаровувати, але ні.
Я чула, що ти шалений, не дотримуєшся протоколів.
Ти запальний. Та що вдієш?
З таким керівником сам таким стаєш.
Звісно, Шетті.
Наче ти видряпалася нагору, дотримуючись протоколів.
Тримай себе в руках, чоловіче.
Ми більше не слиньки з академії.
Слиньки.
Пані, чув, ви описуєте свій досвід у книжці.
Так. Хто тобі сказав?
Пан Вікрам. Він часто про вас розповідає.
Чудово. Сподіваюся, він каже про мене щось хороше.
Шкода вас розчаровувати, але ні.
- Як Шруті? - Краще за всіх.
Скільки вже Аюшу?
За кілька днів буде десять.
- Отакої! - Коли заміж вийдеш, Шетті?
Я одиначка й щаслива.
Добре, що ти не вийшла заміж.
Бо щоб вийти заміж, треба вміти бути партнеркою.
А ти повна егоїстка.
Стара добра егоїстка Шетті.
Егоїстка? Я?
Я маю інформацію для тебе.
У домовласника в Ахмедабаді з'явилися підозри щодо чотирьох орендарів.
Спершу він не був упевнений,
та за два дні після вибуху, коли хлопці зникли,
він звернувся в поліцію.
Приїхавши, ми знайшли в кімнаті сліди речовин для виготовлення бомби.
Було схоже, що вони втекли поспіхом.
Тоді ми відстежили всі дзвінки в районі
і з неабиякими труднощами вийшли на цей номер.
- Манішо, відстежуй цей номер. - Так, пане.
Кілька днів тому з цього номера в Делі знову телефонували в Азамґарх.
Тоді ми знову його втратили, тому й сповістили в Делі.
Ми не встигли нічого вдіяти, як прийшли новини про вибух.
Зараз маємо лише цей номер.
Плюс ескіз за описом домовласника.
Це не той самий тип.
Паване, покажи наш ескіз.
Домовласник сказав, що якийсь чоловік зустрічався з цими хлопцями.
Може, це він.
Хто там?
Пане, я з банку HGFL. Щодо вашої кредитної заяви.
- Привіт, брате. - Привіт.
Мої вітання, брате.
- Привіт. - Привіт, брате.
- Привіт. - Мої вітання всім.
Рафік дуже задоволений успіхом місії.
Люди передають свої благословення.
- Де Шадаб? - У нього лихоманка. Лежить усередині.
Шадабе.
Брате.
Зараз маємо лише цей номер. Плюс ескіз за описом домовласника.
Це не той самий тип.
Спокійно.
Не дуже висока.
Наступного разу принесу ліки.
- Вітаю, брате Зараре. - Навзаєм.
У такому юному віці ти благословенний Його милістю.
Рухайся далі вперед.
Я… сумую за домом, брате Зараре.
Можеш поплакати.
Плач полегшує тягар.
Та якщо хочеш досягти мети,
треба забути про емоції, Шадабе.
Так, брате.
До зустрічі. Тримайся.
Аббасе.
Так, брате.
- Подбай про Шадаба. - Звісно, брате.
Забери його документи й мобільний.
Так, брате.
У хвилини слабкості люди схильні до помилок, за які платять усі.
Поліція Делі.
У вас купували багато цвяхів і кулькових підшипників за останні 10-12 днів?
- Ні, пане, не купували. - Покажіть записи.
Звісно.
Гаразд, із цим усе. Покажіть запис відеокамери.
- Вона не працює. - Що? Не працює?
Навіщо тоді вона? Про людське око?
Приберіть її.
Недоумок.
Вона працює?
Так, працює.
Прокрутіть уперед. Швидше.
Гаразд, годі. Скажіть мені дещо. Тут поруч є великий господарчий магазин?
Так, за два квартали.
- У цей бік? - Так, пане. Спитайте в них.
- Це був він? - Так, пане, він.
Він багато чого купив два дні тому.
Це Абдул. Він придбав багато металевих виробів у різних магазинах.
Живе на Лоді-роуд, видає себе за кондитера.
Думаю, його слід допитати.
Приведи негідника.
Пане, це він.
КРИЇВКА СПЕЦПІДРОЗДІЛУ
Нам не дозволяли працювати в полі й не платили.
Я втік зі свого села. Спершу в Ахмедабад, потім у Делі.
- Де ти цього навчився? - У Делі, пане.
- У кого? - Мого вчителя.
- Де ти купив матеріали? - У Санґіта.
А що купив?
Сухе молоко, фісташки, сухофрукти, мускатний горіх.
Наволоч.
Купив матеріали для солодощів у господарчому магазині?
Ти вже пів години викручуєшся. Це що, гумористичне шоу?
То що, готовий? Тепер відповідай чітко.
Пане, я колись украв буйвола.
- Я вже зізнався в цьому. - Буйвола?
Матері твоїй…
Ти купував матеріали для бомби?
Бомби? Якої бомби?
Бомби, для якої ти купив цвяхи й кулькові підшипники.
Цвяхи й підшипники?
Колися вже. Хочеш померти через це?
Купував чи ні? Кажи.
- Купував. - Навіщо купував?
- Для пана Хана. - Якого Хана?
Власника «Солодощів Нааз».
«Солодощів Нааз»?
Так, пане. Я там працюю. Він сказав, що в нього вдома ремонт.
Дав список матеріалів, і я все купив, пане.
Це все, що я знаю.
- Слава Індії, пане. - Слава Індії.
Отримали важливу інформацію.
Треба зустрітися.
Я вже спізнююся. А тобі байдуже.
Ти, мов той павич.
І мозок у тебе такий самий.
Сестро, що я маю вдіяти, якщо скутер зламався?
Ти про що? Ти син механіка.
Подобається волочити скутер перед сусідами?
Лише тато може полагодити скутер.
Чому сама не навчишся кермувати? Завжди Моін.
Ти будеш моїм посагом, павичику.
Не чіпай моє волосся. У мене тут є репутація.
Штовхай далі.
- Репутація… - Моіне, що сталося?
Знову зламався.
Сідай. Я штовхну.
Ну ж бо.
Я сяду.
- Твій павич полетів геть! Пробач! - Моіне!
Ця лампа не потрібна.
Я не затримаюся надовго.
Ти їдеш геть?
Це через те, що я сказала вранці?
- Я не мала це на увазі. - Ні, авжеж, ні.
Я закінчив свою роботу тут.
Немає причини залишатися.
Отже…
Коли ми побачимося знову?
Коли королева викличе, парфумер буде до її послуг.
Мушу віддати тобі належне, Кабіре.
Ти знаєш найкращі заклади в Делі.
Переважно через це я хотів, щоб ти був у команді.
- Через це? - Не через ресторан.
Мені потрібна була людина, яка знає Делі, як свої п'ять пальців.
Пане, може, і не все Делі,
та цей заклад я знаю завдяки Рашмі.
Знаєте, як вона любила смачно поїсти.
Це був її улюблений ресторан.
Мама завжди казала так про тата.
Тих, хто рано йде від нас,
найважче забути.
Коли ця місія буде позаду, я накажу тобі відпочити.
Два вихідні дні не зцілять таких ран.
Ні, пане.
Робота - єдине місце, де мене не переслідують спогади.
Що то було між вами з пані Шетті?
Вона - чортяка. Справжня.
Збіса чудова офіцерка. Завжди отримує результат.
Ми вчилися в одній групі. Нас було троє.
Я, Шетті й Джеґтап.
- Де зараз Джеґтап? - У зовнішній розвідці.
- Тут, у Делі? - Ні.
- А де? - Не можу сказати. Протокол.
Він тут.
- Слава Індії, пане. - Слава Індії. Сідайте.
- Де їжа, хлопці? - Пане, ми чекали на вас.
Нумо тоді.
Що? Поліціянти не можуть зголодніти?
- Пробачте, пане. - Їжте. Смачного.
У формі ми чи ні, та люди знають, що перед ними поліціянт.
Пане, сьогодні ми затримали кондитера.
Судячи з його свідчень, схоже,
пан Хан причетний до вибуху.
Пан Хан? Хто такий пан Хан?
Власник «Солодощів Нааз».
«Солодощів Нааз»?
Пане, може, він і не організатор цих вибухів,
але він, безумовно, причетний.
Він допоміг дістати вибухові речовини.
Але Хан - релігійний лідер. І має хороші політичні зв'язки.
Можуть початися протести. Я не можу ризикувати.
Пане, весь світ звинувачує зараз поліцію Делі.
Ми мусимо дати відсіч.
Ці свідчення важливі, пане.
Певно, кошти теж надходять з його магазину.
Може, вони там відмивають гроші.
Якщо нічого не робити, вони можуть зникнути.
Не можна арештувати людину, керуючись підозрами й теоріями, Кабіре.
Мені шкода.
- Хай там як, дякую за вечерю. - Прошу, пане.
До зустрічі.
- Пане. - Так.
А ви відпочиньте.
- Так, пане. - Так.
- Добраніч. - Бувайте.
- Слава Індії. - Бувайте.
Кабіре.
У твоєму віці
я не послухався керівника й арештував підозрюваного.
А потім просто попросив пробачення.
Ти теж можеш. Решту ми зробимо самі.
Правда ж, Вікраме?
Правда, Кабіре?
Правда, пане.
На цій ноті я пригощу вас пааном Мішри.
А вони відчинені?
Ми їх відчинимо, пане. Ми ж поліція Делі.
ІРАН
ДЕЛІ - БІЛЯ КОРДОНУ
ДЕЛІ - НОЙДА
- Вітаю, пане Рафіку. - Вітаю.
Мої вітання з успіхом місії.
- Люди в усьому світі нас вітають. - Дякую, шефе.
Студенти вже стомилися.
Хочуть відпочити.
Після такого важкого іспиту вони заслуговують на відпочинок.
Ви отримаєте гроші.
- Шефе, коли ми поїдемо до Ірану? - Коли прийде час.
- Бувай. - Бувайте.
Відвезете мене в Старе Делі?
Моіне, послухай. Глянь на мене.
Хоча б вислухай мене.
Поглянь на мене.
Годі, сестро. Через тебе я програв.
Знайди чоловіка, вийди заміж і заберися звідси.
Коли я поїду, ти плакатимеш найбільше.
- Справді? Годі тобі. - Ясно?
Я ж казав не чіпати моє волосся.
- Ти не надто дістаєш цього бідолаху? - Бідолаху?
Поживи з ним 21 рік, тоді поговоримо.
Він те ще бісеня.
- Діставати його - моя робота. - Авжеж.
Насправді Моін нагадує мені Сікку.
- Хто такий Сікку? - Мій молодший брат.
Зрозуміло. Де він?
Постійно у відрядженнях.
Як і я.
Отже, ви - сім'я кочівників.
А ваші мама з татом?
Вони загинули від нещасного випадку, коли я був малим.
Як?
Хейдере?
Розкажу іншим разом.
АЗАМҐАРХ (ПОРУЧ)
- Мою заяву на хадж прийняли? - Так.
Але я не подавав заяви.
Погляньте на цей бланк.
Ім'я правильне?
- Так. - А номер?
- Зараз маємо лише цей номер. - Відстежуй цей номер.
- Це номер Шадаба. - Так.
Це він подав заяву замість вас, тітонько.
- Шадаб подав? - Так.
Джаміло, ти це чула? Шадаб хоче відрядити нас на хадж.
Невістко, це фото Шадаба?
Так.
Тітонько, можна мені склянку води?
Так, звісно.
- Ходімо, Джаміло. - Так, мамо.
Пане, минуло два місяці,
а той недоумок ні разу не подзвонив.
Цікаво, у яке безглуздя він уплутався.
Слухайте, на хадж не вирушають за позичені, крадені чи незаконні гроші.
А ми навіть не знаємо, яким чином Шадаб заробив їх.
Тому ми нікуди не поїдемо.
Але послухай…
Дякую.
Слава Індії, пане. Підтверджуємо. Це Шадаб.
Номер і ваш опис збігаються.
Надсилаю фото для підтвердження.
- Слава Індії. - Слава Індії.
Хан у нашому полі зору, пане, в амфітеатрі в Пітампурі.
В амфітеатрі? Що Хан там робить?
Схоже, на когось чекає.
Теж зачекайте. Гляньте, що буде далі.
Добре. Арештуємо його за першої нагоди.
Гаразд. Але арештуйте непомітно.
Щоб люди не дізналися.
Слухаю, пане. Слава Індії.
Іди за хлопцем. Не дай йому втекти. Я візьму Хана.
Їдьмо.
- Вітаю, пане Хан. - Ві…
Ви кудись ідете? Я вас підвезу.
Пробачте, та я вас не впізнаю.
Це тому, що я сьогодні не в формі.
Кабір Малік. Поліція Делі.
Ходімо, пане Хан.
Пан Хан кличе Даніша додому.
- Чому? Що трапилося? - Удома щось сталося.
Слухайте, ми нікому не дозволяємо забирати дітей без заяви.
У цій школі є правила.
Пані, поліція Делі. Ми про це подбаємо.
Ходімо.
Привіт, Даніше.
Ми друзі твого дідуся. Відвеземо тебе до нього. Ходімо?
ТЕХОБСЛУГОВУВАННЯ
Посидь усередині. Я перевірю.
Сікку?
- Мій хлопчику. - Брате!
- Я сумував. - Я теж.
Організація твоєї відпустки.
Я говорив з паном Рафіком.
- Він сказав, що директор задоволений. - Ура.
Скоро нас викличуть.
Дай поцілую твої руки, командире індійських моджахедів Зараре.
Сікку.
Ми поїдемо завтра.
Але скажи-но…
- З Канпуру телефонували? - Ні.
Усе гаразд. Голодний?
- Страшенно. - З'їмо бір'яні?
- Ти готував? - Звісно, я.
Ходімо.
Дідусю!
Що?
- Що це за жарт? - Школа Даніша була нам по дорозі.
Подумали, що, оскільки ми з вами зустрічаємося, можемо забрати його.
Прошу, сідайте.
Дідусю, ти поїдеш із нами в Кутб-Мінар?
Так.
Даніше, іди сюди, сину.
Ми маємо обговорити важливі речі з дідусем. Ти не проти?
- Ну… - Молодець. Дякую.
Даніше, ти знаєш, що сталося в Делі кілька днів тому?
- Пане заступнику комісара… - Так, я дивився новини.
- Вибухнула бомба. - Браво. Розумний хлопчик.
Ми з поліції Делі.
Ми намагаємося спіймати тих поганців, які це скоїли.
І для цього
нам потрібна допомога твого дідуся.
Звісно. Мій дідусь усім допомагає.
Дідусю, ви допоможете поліції?
Хто ці люди?
Дитина правильно питає, пане Хан.
Даніше,
принеси мої окуляри з автівки.
- Так, дідусю. - Іди, синку.
Те, що ви робите, недобре.
Промови залиште для тих, кому мізки промиваєте.
Хто ці люди?
Цей прийшов у магазин по товар.
- Ім'я? - Здається, Шадаб.
- Я не впевнений. - Що за товар?
Ви глухі?
Уперше - двісті тисяч рупій.
- А вдруге… - Цвяхи й кулькові підшипники.
А цей?
Я його не бачив.
Моїм завданням було
- віддати гроші. - Як сьогодні?
Присягаюся, я не знав, що це закінчиться таким жахіттям…
Вони сказали, що це останнє завдання.
Вони більше ніколи…
- Яка сума? - П'ятсот тисяч.
Хто з вами зв'язувався і як?
Не знаю. Телефонували з різних номерів.
Це гроші на втечу чи на наступний напад?
Ви з поліції. От і з'ясуйте.
Ми - віряни.
- Ви зробили з нас посміховисько. - Тихо!
Ми привезли вас сюди, щоб не робити посміховиськом.
Інакше звинуватили б вас за статтями 123A і 153A
і повісили б догори дриґом у відділку.
Ви приділите нам два дні, пане Хан.
Нам є про що поговорити.
Дитину відвезуть додому.
- Та ну. - Присягаюся, дядьку.
Один капець в руці, інший на нозі -
- і вона бігла за нами. - Так.
Відтоді сусіди називають її «Кульгава пані».
- Тітонько. - Так?
Якщо ви нас так годуватимете, ми не зможемо завтра піти.
Тоді не йдіть, брате Хейдере.
То які у вас плани на майбутнє?
У цій поїздці залишилося останнє завдання.
Потім, з божою поміччю,
я відкрию власну справу в Ірані й оселюся там.
Що за нісенітниці? А одружитися?
Коли ми були в твоєму віці,
Нафісі вже було чотири роки. Правда ж?
Робота нікуди не дінеться. Одружися.
Ваша правда, тітонько.
Що робитимеш у порожньому домі в Ірані? Брате Хейдере, одружися. Час настав.
Правда, Нафісо?
- Що? - Одруження.
Так чи ні?
Якщо маєш когось на думці й маєш намір її триматися, тоді так.
Та якщо плануєш усе життя їздити, тоді не варто.
Нафісо.
Ти помилилася.
За столом.
Я маю і рішучість, і намір.
А якщо на тебе хтось чекає вдома,
тоді завжди хочеш повернутися.
Якщо говоритимеш загадками, я піду.
Нафісо.
Я кохаю тебе всім серцем.
Я ні до кого ще не відчував подібного.
Я зроблю тебе щасливою.
І де б ти не була, там буде й дім для цього кочівника.
Ти вийдеш за мене?
Я подумаю.
- Чорт, схоже, ми спізнилися. Привіт. - Так.
Сьогодні тебе можуть побити.
- Тату! - Привіт!
Де мій велосипед?
Спершу обійми мене, імениннику. З днем народження!
Твій велосипед буде завтра, обіцяю. Він буде вогненно-червоним!
- Обіцяєш? - Так, обіцяю.
- З днем народження, Аюше. - Дякую.
Дядьку, де мій подарунок?
Твій подарунок…
Велосипед, який ти отримаєш завтра,
- буде від мене. - Агов!
- Тату? - Маячня!
- Це одне й те ж. - Тримай.
- Привіт. - Дякую.
- Чому ти йому дякуєш? - Бо знаю,
що це він нагадав тобі про свято.
Ти недооцінюєш свого чоловіка.
Насправді я був готовий вчасно.
Ми спізнилися через Кабіра.
- Невже? - Скажи, Кабіре.
- Через мене? - Не переймайся, Кабіре. Я його знаю.
- Тримай торт. - Дякую.
- Ви вже розрізали торт? - Звісно.
- Розрізали, і його вже немає. - Що?
Залишилися два шматки. Один тут.
- А де інший? - Інший тут.
Пробач, я з'їла твій торт.
Ти не сказав, що Тара в Делі.
Вона подзвонила, я її запросила.
Оскільки ти тут, то залишся на вечерю.
Який ти люб'язний.
Їжа отруєна?
Ти мене не запрошував.
Але я прийшла через день народження Аюша. Зараз піду.
Залишся, Шетті. Куди ти йдеш?
- Зустрітися зі своїм хлопцем. - У тебе є хлопець? Бідолаха.
Залишся на вечерю.
Не цього разу, Шруті. У мене зустріч.
- З днем народження, Аюше. - Дякую.
Тримай. Трохи залишилося. З'їж.
Яка дивна жінка.
- Справді дивна. - Пані, сімейне фото.
Так, звісно. Сімейне фото.
Гаразд. Нумо.
Ти куди?
Ти що, не чув? Сімейне фото. Іди.
- Ні, прошу… - Нумо.
Підходь, дядьку.
Ось так.
«Ти шукаєш те, що шукає тебе». Що це означає?
Це означає… Навіщо тобі розуміти значення, Мохсіне?
Забудь.
- Мохсіне, принеси свічки. - Вони в тебе. Сам принеси.
- Ну ж бо. - Усе гаразд, брате.
Поглянь у шафі. Ну ж бо. Глянь.
Цікаво, коли ввімкнеться світло.
Я маю свічки,
та я не песик, щоб м'ячики носити.
Постійно губить усе, а потім просить, щоб знайшли.
Годі сваритися, хлопці.
Стане з нас і темряви.
Знайшов?
Я ж казав, вони в тебе.
Це остання.
Просто читай свою книжку.
- Алло? - Привіт, мамо.
Шадабе?
- Так, мамо. - Джаміло, іди хутко. Це Шадаб.
Алло, Шадабе? Ти де?
Мамо, говоріть по черзі.
Шадабе, як ти, сину? Коли приїдеш додому?
Усе гаразд, мамо.
Скоро повернуся.
Панді, повідом панові Вікраму.
Ми знайшли хлопців.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька
Творчий керівник Владислава Бурмістрова