‫משטרת הודו‬
‫הציד‬
‫הבחורה הזאת.‬
‫תשלח שתי חבילות לגאפור.‬
- ‫- כן, גברתי? - אדוני, ראית אותם בסביבה?‬
‫זו בתי, פיזא. היא ברחה עם הבחור הזה.‬
‫לא, לא ראיתי אותם.‬
‫יש כמה צעירים שישנים שם, תשאלי אותם אם הם יודעים משהו.‬
- ‫- כן? - סליחה שאני מטרידה אותך.‬
‫זאת הבת שלי, פיזא.‬
‫היא ברחה עם הבחור הזה.‬
- ‫- ראית אותם בסביבה? - לא.‬
‫לא ראיתי אותם. תבדקי בתחנת המשטרה המקומית.‬
‫הם לא יעשו כלום.‬
‫המפקד, חיובי.‬
‫שדאב נמצא שם. בניין מאהר, דירה 201.‬
‫יש עוד שלושה או ארבעה גברים. לא ראיתי כלי נשק.‬
‫יחידה מיוחדת משטרת דלהי‬
‫שלום, אח.‬
‫תתכונן, אנחנו עוזבים.‬
‫שדאב, פרחאן, שכולם יתחילו לארוז. אנחנו עוזבים.‬
‫אנחנו חוזרים הביתה היום, האח זראר?‬
‫כן, שדאב, חוזרים הביתה היום.‬
‫בערב כבר תהיה עם אימא שלך.‬
- ‫- תתחיל לארוז. קדימה. - טוב.‬
‫האח זראר, יש לי משהו לספר לך.‬
‫אישה הגיעה לפני כמה דקות. היא אמרה שהבת שלה ברחה עם מישהו.‬
‫משהו אינו כשורה, האח זראר.‬
‫פתחת את הדלת?‬
‫משטרה.‬
‫קחו אותו לבית החולים. מהר!‬
‫רובה.‬
‫שראד.‬
‫פשוט תירה.‬
‫רובה!‬
‫ריאז!‬
‫תברח, האח זראר.‬
‫לא, עבאס, אני לא הולך לשום מקום!‬
‫האח זראר, תזכור שאמרת ששום דבר לא חשוב פרט למטרה הסופית.‬
‫אתה חייב להישאר בחיים כדי לבצע את המשימה הזו.‬
‫קדימה! אני אעכב אותם!‬
‫אחד החשודים נמלט אל צידו השמאלי של הבניין.‬
‫המפקד, אחד החשודים בדיוק רץ החוצה.‬
‫שראד, תחפה עליי.‬
‫אקדח.‬
‫קדימה! מהר!‬
‫קח אותו לבית החולים. מה מצבנו?‬
‫המפקד, שניים נהרגו, אחד ברח ונראה שיש עוד שניים בפנים.‬
‫שוטרים, תביטו היטב בפרצוף הזה.‬
‫בואו נמצא את רוח הרפאים שמפציצה.‬
‫תחפה עליי.‬
‫יש לנו המספר הזה, וקלסתרון שבעל הבית עזר לנו ליצור.‬
‫תשחרר את הילד, מנוול. תשחרר אותו.‬
- ‫- זרוק את האקדח לכאן. - תשחרר אותו.‬
- ‫- אתה מתכוון לזרוק אותו או... - חכה.‬
‫חכה. אני אזרוק.‬
‫אל תפגע בילד.‬
‫תעזוב אותו. תשחרר אותו.‬
‫תשחרר אותו.‬
‫תשחרר אותו עכשיו.‬
‫תן לילד ללכת.‬
‫רוץ, בן.‬
‫המפקד!‬
‫המפקד. תזעיקו אמבולנס!‬
‫קדימה!‬
- ‫- המפקד? - רוץ בעקבותיו. אל תיתן לו לברוח.‬
‫אתה זקוק לעזרה, המפקד.‬
‫פשוט לך.‬
‫קאביר, לך.‬
‫אל תניח למנוול לחמוק. לך תתפוס את האידיוט הזה.‬
- ‫- תפוס אותו. לך. - תחזיק אותו.‬
‫תפוס את המניאק. לך.‬
‫תפתחו אותה.‬
‫זוזו! תפתחו אותה.‬
‫בן זונה.‬
‫חתיכת מזדיין.‬
‫בן זונה. תסתום את הפה, חרא.‬
‫עשינו מה שהיינו צריכים לעשות למען הזכויות שלנו.‬
‫כדי לנקום את מות אחינו.‬
‫תסתום את הפה! גם אני מוסלמי.‬
‫די עם הקשקוש על הזכויות המזוינות שלך.‬
‫תראה לי איפה כתוב שאפשר להרוג חפים מפשע בשביל זכויות? תראה לי.‬
‫בן זונה! אנשים כמוך מביכים את כל הקהילה שלנו.‬
‫קדימה, קום.‬
‫אתה שדאב, נכון?‬
‫אתה מאזאמגאר, נכון? מה תגיד לאימא שלך?‬
‫מה תגיד לחמש האחיות שלך? תגיד לי.‬
‫חכה. תגיד להן עכשיו.‬
‫תספר להן איך אתה מתקדם בחיים. תגיד לה, תגיד לאימא שלך.‬
‫הלו? הלו, מי זה?‬
‫שדאב? זה אתה, שדאב?‬
‫אימא, אם זה היה שדאב, הוא היה אומר משהו. תנתקי.‬
- ‫- אני אגיד לך. - מפחד כשמדובר במשפחה שלך?‬
‫בן זונה!‬
‫אתה מדבר על אסלאם, בן זונה!‬
‫המפקד. עזוב אותו, המפקד. עזוב אותו.‬
‫עזוב אותי, ראנה!‬
‫המפקד, הוא העד היחיד.‬
- ‫- מנוול! - אני אטפל בו, המפקד. בבקשה תלך.‬
‫בבקשה, המפקד, זה יהיה מכוער.‬
‫הוצאת לפועל מבצע כזה גדול בלי ליידע אותנו.‬
- ‫- אני רוצה לחקור אותו. - לא!‬
- ‫- קאביר! - זאת החקירה שלנו.‬
‫אנחנו תפסנו אותו, והוא מוכן לדבר.‬
‫אל תשכח שבלי המידע שלנו לא הייתם תופסים אותו,‬
‫ואם היית מדווח לנו, לא היינו נותנים לשותף שלו לברוח.‬
‫למה את כל הזמן לועגת לנו? רק תגידי שאת רוצה את הקרדיט.‬
‫קרדיט? אם הייתם כאלה מוכשרים,‬
‫הייתם מצילים את החפים מפשע בדלהי עם המודיעין שנתנו לכם.‬
‫ואילו פלאים עשית בגוג'ראט?‬
- ‫- קאביר! - איך אתה מעז...‬
‫תתנהגו יפה.‬
‫מה זה?‬
‫מצטער, המפקד. הוא מוכן לשתף פעולה, המפקד.‬
‫המפקד.‬
‫הנער על האופניים אתמול, שמו סיקו,‬
‫וזה שברח היום, שמו זראר. הם אחים, המפקד.‬
‫המפקד.‬
‫המפקד ויקראם...‬
‫לעזאזל.‬
‫הקליע...‬
‫ניקב את ריאותיו.‬
‫זה מה...‬
‫שהם אמרו.‬
‫הרופאים.‬
‫הם אמרו...‬
‫שהם ניסו...‬
‫אבל לא הצליחו להצילו.‬
‫אתה יודע,‬
‫נפגשנו בקולג'.‬
‫הוא נסע על האופנוע המטופש שלו.‬
‫שנאתי את האופנוע שלו.‬
‫אבל הוא...‬
‫הוא פשוט...‬
‫עבר זמן מה מאז.‬
‫מי מחליט אם נזכה לחיות יחד זמן רב, זמן קצר‬
‫או רק זמן מספיק?‬
‫ואיך?‬
- ‫- גיסתי... - איוש אצל חבר שלו.‬
‫עדיין לא סיפרתי לו.‬
‫איך אני...‬
‫איך...‬
‫איך אספר לו?‬
‫הוא בטח מחכה.‬
‫אני אישאר כאן לעת עתה,‬
‫עם ויקראם.‬
‫אני אישאר כאן עם ויקראם לעת עתה.‬
‫בקרב היריות בין המשטרה לבין סוכני המוג'אהדין ההודי בפירוזה נגר,‬
‫שלושה מחבלים נהרגו ואחד נעצר.‬
‫בקרב שנמשך שעתיים...‬
‫אימא, הם עצרו אחד.‬
‫עכשיו הסודות שלהם יתגלו.‬
‫הישארו איתנו. נמשיך לעדכן כשנדע יותר.‬
‫מה קרה?‬
‫אתה נראה מודאג.‬
‫לא, זה שום דבר.‬
- ‫- נפיסה. - כן?‬
‫דיברת עם חיידר?‬
‫לא. הטלפון שלו כבוי מהבוקר.‬
‫איפה אתה, זראר?‬
- ‫- כן, בוס? - תני לו את הטלפון.‬
‫בסדר.‬
- ‫- כן, בוס. - אתה בסדר?‬
‫אני בסדר, אבל עבאס, ריאז, מוחסין, ופרחאן...‬
‫מתו כשהידים.‬
‫ושדאב נעצר.‬
‫רדו למחתרת לכמה ימים.‬
‫נדבר כשיגיע הזמן הנכון.‬
‫בסדר, בוס.‬
‫היי, אתם חדשים כאן?‬
‫ותיקים יותר מהמגבת שלך.‬
‫קח אותנו לדרמקונג'.‬
‫דרבאנגה (ביהאר)‬
‫מה שקרה לא היה בסדר.‬
‫הרבה אנשים יבקשו ממני תשובות.‬
‫וגם ממך.‬
‫תקשיב, קאביר, אני לא אלך סחור סחור.‬
‫המבצע הזה שינה הרבה דברים.‬
‫המפקד, בבקשה אל תעשה את זה.‬
‫אני חייב את זה לוויקראם, המפקד.‬
‫כולנו חייבים את זה לו ולדלהי,‬
‫אבל זה לא הקרב הפרטי שלנו.‬
‫כולנו עושים את חובתנו.‬
‫לעת עתה, השינוי המחלקתי הזה יעשה לך טוב.‬
‫תעזוב את החקירה הזאת, קאביר.‬
‫אני אטפל בשאר.‬
‫תחי הודו, המפקד.‬
‫המפקד, אתה יודע שאתה לא הוגן כלפיי.‬
‫כעבור כמה ימים‬
‫הלו? חיידר? איפה אתה?‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬