‫משטרת הודו‬
‫שובה של רוח הרפאים‬
‫משטרת דלהי - יום נטיעת עצים פעילות מאת משטרת דלהי‬
- ‫- אבא, מתי נוכל לקטוף מנגו מהעץ הזה? - זה ייקח זמן, בן.‬
- ‫- אתה בכיתה ד' עכשיו, נכון? - כן.‬
‫כשתהיה בכיתה י', המנגו יהיה מוכן לאכילה.‬
- ‫- זה יותר מדי זמן. - כל הדברים הטובים לוקחים זמן, בן.‬
‫נראה שאתה ממהר. אתה והעץ תגדלו במקביל.‬
‫כן.‬
‫ונחזור ונקטוף את המנגו ביחד, בסדר?‬
- ‫- עד אז, אוכל לקבל גלידה בטעם מנגו? - כן.‬
- ‫- איוש. - רעיון מצוין.‬
- ‫- ראשמי? - זה בסדר.‬
‫אתה יודע מה חברים טובים עושים יחד? הם אוכלים גלידה.‬
- ‫- טוב... - בוא נלך.‬
- ‫- לכי איתם. - טוב.‬
‫אני הולכת.‬
‫היא מדהימה.‬
‫איך מתקדם הטיפול של ראשמי?‬
‫הוא מתקדם, המפקד,‬
‫אבל הרופאים אומרים שאנחנו רק מעכבים את הבלתי נמנע.‬
‫אתה יודע מה אני אוהב בעצים האלה, קאביר?‬
‫הם פשוטים מאוד.‬
‫אוויר, שמש, מים וקצת תשומת לב,‬
‫והם ממלאים את תפקידם בעולם.‬
‫עבור בני אדם, צריך רק להוסיף אהבה לרשימה.‬
‫אנחנו פשוטים כל כך.‬
‫מה שאנחנו עושים הוא העבודה שלנו,‬
‫והמשפחה שלנו‬
‫היא הבסיס שלנו.‬
‫קאביר, ראשמי מאושרת.‬
‫היא מרוצה מהחיים שלה.‬
‫גם אתה צריך להיות מרוצה.‬
‫החיים הם לא תיק שצריך לפענח, אחי.‬
‫אל תצפה לכלום.‬
‫תיהנה מכל רגע. פשוט תחיה.‬
‫כולנו נמות בבוא היום.‬
‫אתה, אני.‬
‫פשוט בסדר שונה.‬
‫העצים האלה והפירות שלהם‬
‫הם מה שישרדו.‬
‫ויקראם והפילוסופיות שלו.‬
‫כאילו הזמן עצר, וגם החיים.‬
‫זה קשה, קאביר.‬
‫כשמכה אחת מנפצת הכול,‬
‫איך אפשר להמשיך הלאה?‬
‫על ידי איסוף החלקים בזה אחר זה.‬
‫להיאחז בהם‬
‫ולהתמודד באומץ עם הסערות,‬
‫לזה קוראים חיים.‬
‫ולך יש את איוש ואותנו.‬
‫תגיד לי, איך בעבודה?‬
‫הכול בסדר.‬
‫עבודה משרדית רגילה, מחלקת דיור.‬
‫הפכתי ממפקד מחוז לפקיד.‬
‫אני חוזר הביתה בזמן, אוכל בזמן.‬
‫אימא שלי מאושרת.‬
‫ואתה?‬
‫שנה לאחר מכן‬
‫ג'איפור‬
‫שיחה נכנסת מספר לא מזוהה‬
- ‫- שלום, בוס. - שלום.‬
- ‫- מוכן למבחנים? - כן, בוס.‬
‫תיזהר.‬
‫הבוחנים מחמירים יותר כעת.‬
‫אל תדאג. אני בטוח שהציונים יהיו טובים כתמיד.‬
‫יש לי שאלה נוספת בשבילך.‬
‫בטח, תשאל.‬
‫הבת של סעיד, מה שמה?‬
‫נפיסה?‬
‫כן, נפיסה.‬
‫אתה עדיין מדבר איתה?‬
‫לא, בוס, לא כל כך.‬
‫עדיף שתשאיר את זה ככה.‬
‫במסלול החיים,‬
‫אתה תיתקל במטיילים שיסיטו אותך מהדרך שלך.‬
‫אתה צריך להחליט‬
‫אם היעד חשוב לך,‬
‫או המטייל.‬
‫בוס...‬
‫שיחה נכנסת נפיסה‬
- ‫- כן, נפיסה? - שלום, מר יצרן בשמים.‬
‫נשמע שאתה נהנה בקולקטה.‬
- ‫- פגשת שם מישהי? - לא, זה לא ככה.‬
- ‫- תקשיב, אני חייבת לספר לך משהו. - מה?‬
‫סיפרתי לאבא עלינו.‬
‫ו...?‬
‫הוא אמר שהוא יקבע תאריך לחתונה כשתחזור.‬
‫תאריך לחתונה?‬
‫מה קרה? אתה לא רוצה להתחתן?‬
‫אתה לא שמח?‬
‫לא, זה לא העניין, נפיסה.‬
‫אני שמח. שמח מאוד.‬
- ‫- פשוט... - כן, אני יודעת.‬
‫אתה צריך עוד קצת זמן.‬
‫אני יודעת שאתה אוהב את עבודתך יותר מאשר אותי,‬
‫אבל לא אסכים לזה אחרי החתונה, בסדר?‬
‫אני לא ארשה לך לזוז ממני,‬
‫ואז נראה אם תצליח לברוח ממני.‬
‫לא אעזוב אותך לעולם.‬
‫אני מבטיח.‬
‫תסיים את עבודתך ותחזור במהרה.‬
- ‫- ביי. - ביי.‬
‫הבאתי מוטיצ'ור לאדו מ"לאלארם" במיוחד בשבילך.‬
‫אני לא אוכל מתוקים.‬
‫זה בסדר, המפקד. אני אביא משהו מלוח בפעם הבאה.‬
‫המפקד, אם תוכל להקצות לי מגורי משטרה, אני אהיה אסיר תודה.‬
‫אשתי בהיריון.‬
‫נמאס לי להסביר לך את זה, ג'יטו, אבל אתה חוזר בכל יום.‬
‫אין מגורים זמינים כרגע.‬
‫יודיעו לך כשמשהו יתפנה.‬
- ‫- בבקשה תצא. - בסדר, המפקד. נתראה בשבוע הבא.‬
- ‫- קח גם את אלה, בבקשה. - כן, המפקד.‬
‫בסדר, המפקד.‬
‫מנהל הבנק אמארג'יט נמלט מדלהי יחד עם משפחתו אחרי התקרית.‬
‫וכעת לידיעה שהגיעה זה עתה.‬
‫בסדרת הפיגועים בג'איפור‬
‫נהרגו לפחות 40 איש‬
‫ונפצעו למעלה מ-150.‬
‫לדברי מחלקת הכבאות, הפיצוץ הראשון התרחש בשעה 7:00,‬
‫במכונית שחנתה מחוץ לחנות.‬
‫הפצועים מטופלים בבית חולים ממשלתי בג'איפור.‬
‫כן, ראקש. אני כאן.‬
- ‫- קאביר. שנים לא התראינו. - ראקש.‬
- ‫- נפגשים לראשונה מאז האקדמיה. - מה שלומך?‬
- ‫- טוב. ואתה? - עברו עידנים. אני בסדר.‬
‫עברו 15 ימים מאז הפיצוץ,‬
‫ועדיין אין לנו ראיה או קצה חוט מוצק,‬
‫ואני מתמודד עם התקשורת ועם לחץ פוליטי.‬
‫אני לא יודע מאיפה להתחיל.‬
‫יש לי רעיון,‬
‫אבל אני צריך את עזרתך כדי לסלק ספקות.‬
‫זה ייקח קצת זמן, אבל...‬
‫תקשיב, אתה ואני נוכל לפצח את זה ביחד.‬
‫ראקש, אתה יודע ששנינו צריכים את זה.‬
‫אני לא יודע איך להגיב כשאני רואה אותך כאן.‬
‫האם עליי להיות מאושר או לחוץ?‬
‫אני עושה את זה בלי אישור. אם מישהו יגלה, יפטרו אותי.‬
‫אל תדאג, בנאדם.‬
‫אף אחד לא ידע שאתה מעורב, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אינני זוכרת‬
‫שום תפילה‬
‫הצליל של שמך‬
‫הוא כל מה שאני צריכה‬
‫מאה גני עדן‬
‫להם אינני זקוקה‬
‫מקום בנשמתך‬
‫הוא הוא כל מה שאני צריכה‬
‫ידוע לי שלאהבה‬
‫אין שם או צורה‬
‫אתה‬
‫שליחה‬
‫במה אתה מסתכל?‬
‫אני לא מאמין‬
‫שמישהי כמוך יכולה להיות שותפתי לחיים.‬
‫גם אני לא מאמינה‬
‫שהתאהבתי ביצרן בשמים.‬
‫ושעברת לדרבאנגה ממקום כמו דלהי.‬
‫התחתנתי איתך, לא עם העיר.‬
‫את סומכת עליי, נכון, נפיסה?‬
‫אחרת למה שאתחתן איתך?‬
‫אני מבטיח שאקח אותך רחוק מכל זה.‬
‫העתיד שלנו, העתיד של הילדים שלנו, הכול...‬
‫הכול יהיה טוב יותר.‬
‫זה רק עניין של כמה ימים.‬
‫אני יודעת.‬
‫אתה הדבר היחיד שאני צריכה לצידי,‬
‫אבל אני עדיין מרגישה שאני לא מכירה אותך.‬
‫כל מה שאני יודעת הוא שההורים שלך מתו לפני שנים.‬
‫צבעי האהבה שלך‬
‫עוטפים אותי‬
‫איבדתי‬
‫את צבעיי שלי‬
‫כבר ויתרתי‬
‫על כל מה שהיה לי‬
‫והרווחתי‬
‫את טירופך‬
‫כבר לא אכפת לי‬
‫מהעולם‬
‫אתה שומר אותי לעצמך‬
‫זה כל מה שאני צריכה‬
‫אין בי צורך לנשום‬
‫גם אין לי צורך בנשמה או בקיום הזה‬
‫אהובי, אתה הטוב מכולם‬
‫מדוע שיהיה לי אכפת מהעולם?‬
‫אין בי צורך לנשום‬
‫גם אין לי צורך בנשמה או בקיום הזה‬
‫אהובי, אתה הטוב מכולם‬
‫מדוע שיהיה לי אכפת מהעולם?‬
‫אף רחוב‬
‫אינו מושך אותי‬
‫ביתך‬
‫הוא כל מה שאני צריכה‬
‫אינני זוכרת‬
‫שום תפילה‬
‫הצליל של שמך‬
‫הוא כל מה שאני צריכה‬
‫המפקד בנסאל שיחה נכנסת‬
- ‫- תחי הודו, המפקד. - איפה אתה, קאביר?‬
- ‫- המפקד, אני... - בג'איפור?‬
‫אני יודע, קאביר. היית בג'איפור שמונה פעמים בששת החודשים האחרונים.‬
‫אתה חושב שאני לא עוקב אחריך?‬
‫מה שאתה עושה נוגד את הכללים.‬
‫אתה עלול לעמוד בפני אישומים חמורים בגלל זה.‬
‫ואתה יודע טוב מאוד, קאביר,‬
‫שאני מחשיב אותך כמשפחה שלי,‬
‫ובגלל זה עדיין לא סיפרתי לאף אחד על זה,‬
‫אבל, קאביר, לא היית צריך להפר את הפרוטוקול הזה.‬
‫המפקד.‬
‫אני מצטער על הפרת הפרוטוקול, המפקד,‬
‫אבל זה היה הכרחי.‬
‫בששת החודשים האחרונים חקרתי היטב את הפיצוץ בג'איפור, המפקד.‬
‫המחקר מולך.‬
‫עכשיו אני בטוח במאת האחוזים שזה היה זראר.‬
‫אם הוא יכול לתכנן פיצוץ גדול כל כך בג'איפור אחרי דלהי,‬
‫הוא בטח כבר מחפש את המטרה הבאה שלו.‬
‫אסור לתת לו לברוח שוב, המפקד. עלינו למצוא אותו, איפה שהוא לא יהיה.‬
‫כמה חודשים לאחר מכן דרבאנגה (ביהאר)‬
‫את לא אמורה להיות כאן.‬
‫עבור האנשים האלה, אני חיידר, לא זראר.‬
‫אני יודעת,‬
‫אבל זה היה חשוב.‬
‫הוראות המנהל.‬
‫תדבר איתו. זה מר רפיק.‬
- ‫- שלום, בוס. - שלום.‬
‫כולם כאן מרוצים מהעבודה שלך.‬
‫תודה.‬
‫מר רפיק, מתי אנחנו נוסעים לאיראן?‬
‫אוכל לעשות עבודה טובה יותר משם.‬
‫אוכל להקים צבא של זרארים.‬
‫סבלנות, זראר. סבלנות.‬
‫אתה יודע שהדרך אינה קלה.‬
‫ואין דרך אחרת.‬
‫השמועה היא שבדלהי מינו בוחנים חדשים.‬
‫במיוחד בשבילך.‬
‫התכונן למשימה החדשה.‬
‫תעקוב אחרי ההוראות של אונאיזה.‬
‫תראה בזה את המבחן הסופי שלך.‬
‫אחריו, תגיע ישר לאיראן.‬
‫כן, בוס.‬
‫ותקשיב,‬
‫מערכות יחסים מחלישות גברים.‬
‫ואלה שנועדו לשאת אש,‬
‫לא הולכים ומחפשים גשם.‬
‫מזל טוב לרגל חתונתך.‬
‫תודה לך, מר רפיק.‬
- ‫- מהי המטרה? - גואה.‬
‫הפעם, האח סעיד יסייע לך.‬
‫כל המידע נמצא פה. האיש הזה יעזור לך.‬
‫מדגה גולד‬
‫קאביר, רציתי להודיע לך‬
‫ששלחתי את המחקר שלך לשר.‬
‫משרד הפנים מגבש כוח משימה חדש שיתמודד עם המוג'אהדין ההודי.‬
‫אני שולח אותך לשם.‬
‫המפקד... העונש נגמר, המפקד?‬
‫זה לא היה קל,‬
‫אבל אני יודע שאף אחד לא מכיר את החקירה הזאת טוב יותר ממך.‬
‫לך תפוס אותו.‬
‫המפקד, אפשר להפר פרוטוקול נוסף?‬
‫תודה, המפקד. תודה.‬
- ‫- אתה מתכוון לקנות לי ארוחת ערב? - כן, המפקד, כמובן. בוא.‬
‫דרך אגב, מחר במטה תחכה לך הפתעה נוספת.‬
‫מטה משטרת דלהי‬
‫בחורים.‬
- ‫- ברוך שובך, המפקד. - ראנה.‬
‫מה שלומך?‬
- ‫- יותר טוב עכשיו. מה שלומך? - אחרי שראיתי אותך, אני מרגיש טוב יותר.‬
‫שמעת מי ראש הצוות? מהיחידה ללוחמה בטרור בגוג'ראט ליחידה המיוחדת בדלהי.‬
‫לחיים יש דרך מוזרה לקשור אנשים יחד.‬
‫כן, המפקדת. מה שקרה בפגישה האחרונה שלנו...‬
‫לא חשבתי שניפגש שוב אחריה,‬
‫אבל אני מכבדת את מר ג'אידיפ, והוא מאמין בך.‬
‫אי אפשר להכחיש שיש לך ניסיון בהתמודדות עם המוג'אהדין ההודי,‬
‫אבל אני באמת מקווה שלא תפשל הפעם, כמו שקרה בפירוזה נגר.‬
- ‫- אני רק רוצה לתפוס את זראר. - אל תהפוך את זה לאישי.‬
‫אני מצטער, המפקדת, אבל זה היה אישי עם ויקראם.‬
‫למעשה, גם מאות ההודים שנהרגו בהתקפות אלה היו משלנו.‬
‫זה בשביל כל ההודים החפים מפשע שקיפחו את חייהם.‬
‫אני לא אשקר לך, המפקדת. זה אישי וזה צריך להיות אישי.‬
‫חקרתי את הפיגועים בג'איפור, המפקדת,‬
‫והם זהים לפיגועים בדלהי ובאחמדאבאד.‬
‫אני בטוח שזה היה זראר.‬
‫הוא רוצה שנדע שדלהי לא החלישה אותו.‬
‫הוא לא יעצור עכשיו.‬
‫אז גם אנחנו לא נעצור.‬
‫נפיסה, ראית את המגבת שלי?‬
‫היא בטח איפה שהנחת אותה.‬
‫נפיסה, משהו מטריד אותך?‬
‫מישהו אמר משהו?‬
‫לא, זה שום דבר.‬
‫רק נזכרתי במה שקרה לסאמיה.‬
‫לאחר החתונה, יום אחד בעלה פתאום נעלם.‬
‫שום חדשות, שום מכתבים, שום שיחות.‬
‫לבסוף הגיעו החדשות‬
‫שהוא השתקע במקום אחר, עם זרה.‬
‫נפיסה.‬
‫תצחק. תצחק כמה שאתה רוצה.‬
‫היי. תקשיבי.‬
‫טוב, בסדר, אני מבין.‬
‫דרך אגב,‬
‫אין מקום בעולם הזה שלא הייתי חוזר ממנו אלייך.‬
‫לא דיברתי עליך.‬
‫מה אם לא תוכל לחזור?‬
‫אם לא אוכל לחזור,‬
‫אקרא לך להצטרף אליי במקום זאת.‬
‫אני לא בעלה של סאמיה.‬
‫אני בעלה של נפיסה.‬
‫ואני גם לא סאמיה שאשב ואחכה לך כל החיים.‬
‫גברים יעמדו בתור בשבילי, בסדר?‬
‫טוב, אז אני חייב לחזור.‬
‫אבל יש בעיה נוספת.‬
‫אני גם לא מכיר שום זרה.‬
‫תחזור במהרה.‬
‫אני מבטיח.‬
‫גואה‬
‫האכסניה של פיטר‬
‫אדוני, מבנק אייץ'-ג'י-אף-אל.‬
‫אני כאן כדי לדון בבקשת ההלוואה שלך.‬
- ‫- תיכנס, זראר. - שלום, האח סעיד.‬
‫שלום. שאלוהים יברך אותך.‬
‫יהי רצון שחסדו יאיר עליך.‬
- ‫- אז דוד, הכול יופי טופי? - כן, כמובן.‬
‫וואו, דוד. זה לא פחות מפואר מהטאג' מהאל.‬
‫מה שלום נפיסה?‬
‫נפיסה בסדר. היא מתגעגעת לכולכם.‬
‫זה אימראן.‬
‫וזה שוהב.‬
‫הם איתנו.‬
- ‫- בדקת את האזור ביסודיות? - כן.‬
‫אתה חייב להיות זהיר, זראר.‬
‫המשטרה ערנית במיוחד עכשיו.‬
‫אימראן ושוהב,‬
‫אתם תשיגו את החומרים,‬
‫ואנחנו נטפל בפיצוצים.‬
‫מה לגבי הכסף עבור החומרים?‬
‫אל תדאג בקשר לזה.‬
‫סיקו, תפגוש את הבחור הזה היום.‬
- ‫- הוא יארגן את הכסף. - בסדר, אחי.‬
‫אנשים צדקו לגבי גואה. המקום הזה מדהים.‬
‫אנשים לבנים, אוקיינוס.‬
‫היי, אחי, תשיג את הפריטים ברשימה ותפגוש אותי כאן.‬
‫ותקשיב, תיטמע בקהל.‬
‫תנסה לא להתבלט.‬
‫תקשיב, אדוני המרצה, תשמור את הנאום למישהו אחר.‬
‫אחי, תתרכז בעבודה. תפסיק להגניב מבטים.‬
‫בוא ניפגש בעוד שעה.‬
‫אדוני, אוכל לקחת את ההזמנה שלך?‬
- ‫- אדוני? תרצה להזמין? - יש לך דגים?‬
- ‫- קארי דגים? דג מטוגן? - מטוגן.‬
- ‫- תארוז מספיק לחמישה אנשים. - טוב, אדוני.‬
‫שלום, רומיאו.‬
‫חזרת.‬
‫אם סיימת לפלרטט, שנלך?‬
‫אחי, חכה רגע. הזמנתי קצת אוכל.‬
- ‫- מה לגבי כסף? - יש לי כסף.‬
- ‫- אם האח זראר יגלה, אתה... - אני אדבר איתו.‬
- ‫- אדוני, ההזמנה שלך. - הנה זה.‬
- ‫- וואו. כמה? - סך הכול 3,855 רופי.‬
‫בבקשה. תשמור את העודף.‬
- ‫- תודה. - שנלך?‬
‫כן, המפקד. בסדר, אין בעיה.‬
- ‫- נראה שהמפקד לא בשולחנו. - הוא ענה.‬
‫כן, גברתי.‬
‫הלו? כן, הגעתי.‬
‫טוב, אין בעיה. אני אחכה.‬
‫סלחי לי. אני יכולה לעזור לך?‬
- ‫- את מחפשת מישהו? - לא. אני אימא של קאביר.‬
- ‫- קאביר מאליק? - כן.‬
‫הוא שכח את ארוחת הצהריים שלו בבית, אז הבאתי לו אותה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני וקאביר עובדים באותו צוות.‬
‫תני לי. אני אעביר לו אותה.‬
- ‫- ומי את? - אימא, זאת גברת טארה.‬
‫טארה שטי.‬
‫קאביר סיפר לי עלייך רבות.‬
‫אני מקווה שהוא סיפר דברים טובים.‬
- ‫- ארוחת צהריים? - כן.‬
‫תבואי אלינו מתישהו לארוחת ערב.‬
‫כמובן.‬
‫אשמח לשמוע מה קאביר אומר עליי.‬
- ‫- בטח. - תחלוק את האוכל.‬
- ‫- טוב. - ביי.‬
‫תודה.‬
‫איך האוכל, המפקדת?‬
‫קודם כול,‬
‫האם ויקראם ואתה נדרתם נדר לא להגיד עליי שום דבר טוב?‬
- ‫- האוכל טעים, דרך אגב. - נכון?‬
‫בכל פעם שאני נוסע מחוץ לדלהי, אני הכי מתגעגע לאוכל של אימא שלי.‬
‫למה התגייסת למשטרה?‬
‫רק מטורפים יכולים להיות שוטרים, המפקדת.‬
‫ככל שאתה משוגע יותר, כך אתה בכיר יותר.‬
‫קחי את עצמך כדוגמה.‬
‫אתה יודע,‬
‫אני רואה את ויקראם בך.‬
‫אני גם רואה את מר ויקראם בך, המפקדת.‬
‫אחרי ראשמי,‬
‫לא חשבת להמשיך הלאה?‬
‫לא.‬
‫סופרת דגולה אמרה פעם,‬
‫"תהיה רווק ותהיה מאושר".‬
‫זה נכון.‬
‫מתי יוצא הספר שלך?‬
‫ברגע שהפרק של זראר ייסגר.‬
‫את מתכוונת לכתוב עליי?‬
‫כן, כמובן. יש עליך פרק שלם.‬
‫באמת? וואו. פרק שלם?‬
‫איך קוראים לפרק?‬
‫"השוטר החלאה".‬
‫תקשיבי, המפקדת, הפרק הוא רעיון נהדר, אבל הכותרת, את יודעת,‬
‫עדיף שהיא תהיה "סינגהם", "סימבה" או "סוריאוואנשי".‬
‫זה מתאים לי יותר.‬
‫פשוט תסיים את האוכל.‬
‫המפקדת, הרגע קיבלנו מידע ממשטרת גואה.‬
‫אני חושב שיש לנו פריצת דרך.‬
‫המפקדת, זה גולדי רודריגז, ברון הסמים המקומי של גואה.‬
‫מחלק הסמים בגואה עוקב אחריו כבר זמן מה.‬
‫הוא תחת מעקב מתמיד.‬
‫איזה בחור בא לפגוש את גולדי בגואה.‬
‫בהתחלה הוא לא נראה חשוד, אבל אני חושב שאתם צריכים לראות את זה.‬
‫תרחיב את התמונה.‬
- ‫- סיקו? - כן, המפקד, סיקו.‬
‫והם בהחלט עשו עסקה.‬
‫משטרת גואה בכוננות אדומה.‬
‫והוצאנו הוראה לחפש את סיקו.‬
‫אם סיקו נמצא בגואה, גם זראר חייב להיות שם.‬
‫המפקדת, עלינו לנסוע לגואה.‬
‫בוא נלך.‬
‫המפקד, עדיין לא קיבלנו מידע, אבל הצוות שלנו מחפש את סיקו.‬
‫ומה עם גולדי רודריגז הזה?‬
‫המדגה הוא סיפור כיסוי, המפקדת. הוא מתעסק בדברים לא חוקיים.‬
‫כשהצוות שלנו פגש אותו הוא הודה שהוא פגש את סיקו,‬
‫אבל סיקו בסך הכול עוד לקוח שלו.‬
- ‫- ומה אתה חושב? - הוא משקר, המפקד.‬
‫חייב להיות קשר.‬
‫אנחנו רוצים לפגוש אותו. מייד.‬
‫בסדר, המפקדת.‬
‫המפקדת, אבל תני לי להזהיר אותך, הוא מסוכן.‬
‫ואנחנו משטרת דלהי.‬
‫מדגה גולד‬
- ‫- פתח את השער. אנחנו רוצים לפגוש את גולדי. - אבל כבר תחקרת אותו, אדוני.‬
‫תגיד לגולדי שאנחנו רוצים לתחקר אותו שוב.‬
‫אדוני, אנחנו צריכים להמשיך לומר לך שגולדי לא כאן?‬
‫המכוניות של גולדי כאן.‬
‫אנחנו יודעים שגולדי כאן, פשוט תפתח את השער.‬
‫תקשיב, אדוני.‬
‫ללא כל אישור או צו‬
‫לא נוכל לאפשר לך להיכנס.‬
- ‫- אתה מפריע למשטרה? - אני לא מפריע, אדוני.‬
- ‫- אני רק מזכיר לך את החוק. - את החוק?‬
- ‫- רוצה ללמד אותנו את החוק? - אשיש.‬
- ‫- רגע, בבקשה. - כן, המפקד.‬
‫לא יכניסו אותנו סתם ככה, המפקדת. נצטרך להשתמש בטריקים של דלהי.‬
‫ראנה.‬
‫גולדי רודריגז, טארה שטי.‬
‫יחידה מיוחדת, משטרת דלהי.‬
‫סליחה שאנחנו מתפרצים ככה.‬
‫האנשים שלך בחוץ שאלו יותר מדי שאלות.‬
‫גולדי, פגשת בחור לפני כמה ימים.‬
‫קוראים לו סיקו.‬
‫הוא אחראי לפיגועים בדלהי, והוא במנוסה.‬
‫נרצה לדבר איתך על זה.‬
- ‫- שנלך? - יש לכם צו בית משפט?‬
‫אנחנו נסדר צו,‬
‫רק תתכונן לנסוע איתנו לדלהי.‬
‫רק שלושה שוטרים כדי לקחת את גולדי לדלהי?‬
‫ראיתם כמה עצום הים של גואה?‬
‫אף אחד לא ירגיש אם הגופות של שלושתכם ייעלמו בו.‬
- ‫- אתה מאיים עלינו? - זה לא איום. זו המדיניות של גולדי.‬
‫גולדי מחזיר לים את מה שהוא לוקח ממנו.‬
‫בחורים!‬
‫ריפלס‬
‫אם-וי סאמראט קרוז‬
‫הוא לא יודע כלום, המפקדת.‬
‫הוא רק סייע בהעברת הכסף.‬
‫מיליון רופי, וגם זה בשטרות מזויפים.‬
‫סלחי לי, גברתי.‬
‫אני אציע לך הצעה שלא תוכלי לסרב לה.‬
‫במשפחת שטי אוהבים זהב,‬
‫ולגולדי יש הרבה זהב.‬
‫תשחררי אותי.‬
‫חתיכת חרא.‬
‫כן, המפקדת. גם אני שמעתי שבמשפחת שטי אוהבים זהב.‬
‫שתוק, קאביר.‬
‫קחו אותו מכאן.‬
‫קאביר, יש להם מספיק כסף לבצע פיגוע נוסף.‬
‫אני תוהה מה היעד הבא שלהם.‬
‫הם לא צריכים ללכת לשום מקום.‬
‫שיא עונת התיירות, קרנבל,‬
‫תיירים מכל רחבי הארץ.‬
‫אין מקום טוב יותר מגואה להתקפה הבאה שלהם.‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬