‫משטרת הודו‬
‫האובדן‬
‫אתה יצרן בשמים או שר בממשלה? אתה אף פעם לא זמין.‬
‫בחייך, נפיסה.‬
‫אני מקווה שלא שכחת שיש לך אישה,‬
‫שהתחתנו, שהבטחנו הבטחות.‬
- ‫- זה נשמע לך מוכר? - אני עסוק. יש עומס בעבודה.‬
‫גם האח סעיד נמצא כאן כדי לעזור לי.‬
‫זה נהדר. בפעם הבאה גם אני אבוא.‬
‫אולי אני אוכל לעזור.‬
‫אין צורך.‬
‫ברגע שאסיים את העבודה הזו, אני אראה לך את העולם.‬
‫בסדר. אין צורך להתחנף אליי.‬
‫תסיים את העבודה במהירות ותחזור הביתה,‬
‫ותבקש מאבא שיתקשר אליי.‬
‫אבקש. תשמרי על עצמך.‬
- ‫- האח סעיד. - כן?‬
‫אחרי שתעזור לאימראן ולשוהב לעלות לאוטובוס של 17:00 לדרבאנגה,‬
‫תיסע לדלהי.‬
‫סיקו.‬
‫ניפגש בתחנת הרכבת בשעה 18:00.‬
‫מובן, אחי.‬
‫עכשיו תקשיב לי היטב.‬
‫אם לא אגיע עד 18:00, אל תחכה לי.‬
‫תדע שנתפסתי או שמתי כשאהיד.‬
‫אל תהיה פסימי כל כך, אחי. יש לנו משימות נוספות לבצע, בעזרת האל.‬
- ‫- אתה תייר, אחי? - כן.‬
‫פעם ראשונה בגואה?‬
‫כן.‬
‫התיק שלך כבד יותר ממך, בנאדם. מה יש בו?‬
‫אל תספר לאף אחד. אני כאן כדי לפוצץ את גואה.‬
‫יש פצצה בתיק.‬
‫פצצה? אתה מנסה להצחיק, בנאדם?‬
‫אבל בדיחה טובה. בדיחה טובה.‬
- ‫- השטרות האלה מזויפים. - מזויפים?‬
‫רק עזרתי להם להעביר את הכסף, וגם זה בשטרות מזויפים.‬
‫משטרת גואה‬
‫אבדוק מי קנה את החומרים בחנות לחומרי בניין.‬
- ‫- אתה תשאל בבית הקפה. בסדר? - טוב. גברתי?‬
‫אני מקווה שלא איחרנו.‬
‫גם אני מקווה.‬
‫זה הבחור, אדוני. הוא קנה את החומרים ושילם בשטרות מזויפים.‬
- ‫- קח את התיעוד. - טוב.‬
‫נלך לחנות השנייה?‬
‫גברתי, זה מישהו אחר.‬
- ‫- כן, גברתי? - שולחת לך תמונות ממצלמות האבטחה.‬
‫נראה שזראר‬
- ‫- גייס אנשים חדשים. - טוב.‬
- ‫- זה היה אחד מהם? - שניהם היו כאן, אדוני.‬
‫הם קנו מזון לחמישה אנשים לפני שהלכו.‬
‫לחמישה אנשים.‬
‫אדוני, הוא בא לכאן לקנות ממך משהו?‬
‫מסמרים, מסבים כדוריים?‬
‫אני לא בטוח אם ראיתי אותו.‬
‫תעביר לו את התמונות ותן לו את המספר שלי.‬
‫תודיע לי אם תראה שוב אחד מהם.‬
‫בסדר, אדוני.‬
- ‫- תבדוק את צילומי מצלמות האבטחה. - אדוני, אין לנו מצלמות.‬
‫מועדון נאו גואה‬
‫אולי יש מצלמות אבטחה בבית הקפה הזה.‬
‫שנבדוק את זה, גברתי?‬
‫אני אצטרף. בוא נלך.‬
‫האח סעיד.‬
‫נוכל לעצור לקנות אוכל?‬
- ‫- בסדר. - כמובן,‬
‫והוא יצטרך גם פרחים.‬
- ‫- סלח לי. - אדוני.‬
- ‫- איפה המנהל שלך? - הוא שם.‬
‫תקרא לו. נרצה לבדוק את מצלמות האבטחה.‬
‫קדימה, רומיאו. בוא נקנה אוכל ונלך.‬
‫קדימה.‬
- ‫- כן, כמובן. - היי, אחי.‬
‫זוכר אותנו?‬
‫הזמנו דג מטוגן אתמול. נחזור על ההזמנה.‬
‫תשבו. אני אכין אותה.‬
- ‫- היי! - היי!‬
- ‫- דבר אליי. - אדוני, הבחורים חזרו.‬
‫הם בבית הקפה עכשיו.‬
‫סובב את המכונית. סובב!‬
‫המפקד.‬
‫ראנה, תודיע לגברת ששני הבחורים חזרו לבית הקפה.‬
- ‫- אני בדרך לשם, תגיעו גם אתם. - טוב.‬
‫מצאנו את הבחורים.‬
‫גברתי.‬
‫מצאנו את הבחורים.‬
‫בואו נלך.‬
‫היי, גיבור, חכה רגע.‬
‫לאן אתה הולך בלי התיק שלך?‬
‫זה לא התיק שלך?‬
‫תפתח את התיק. תפתח אותו.‬
‫מה הבעיה, אדוני?‬
‫היי, תחזיקו אותו.‬
‫אדוני, תגיד לי מה לא בסדר.‬
‫אדוני, מה הבעיה? מה העניין, אדוני?‬
‫סיקו.‬
‫מה?‬
‫גברתי. סיקו נעצר ביריד פאנג'ים.‬
- ‫- תישאר כאן. תתקשר לשירותי החירום. - כן.‬
‫בוא, ראנה.‬
‫אימראן! שוהב! רוצו!‬
‫פיטר.‬
‫תתקשר לאמבולנס. קח אותו, עכשיו!‬
‫בוא נלך!‬
‫גברתי, סיקו.‬
‫ראנה, התיק הזה. קח את התיק!‬
‫האכסניה של פיטר‬
‫המפקד, סרקנו את החדרים שלהם. אין שם כלום.‬
‫איך הכרתם את זראר?‬
‫האח סעיד הפגיש בינינו כאן בגואה. הם עבדו יחד.‬
‫זראר הוא החתן שלו.‬
‫איך הם גייסו אתכם?‬
‫חיפשנו עבודה במוסך של האח סעיד.‬
‫הוא לא נתן לנו עבודה, אבל הוא התקשר כמה ימים לאחר מכן‬
‫וסיפר לנו על המשימה הזאת.‬
‫מכיוון שהשכר היה טוב, אנחנו...‬
‫ואיפה סעיד גר?‬
‫יש לו מוסך. "מוסך השלום".‬
‫הבית שלו ממש מאחוריו.‬
‫ראנה, תשלח לשם צוות, שיעצרו את כל מי שהם מוצאים שם.‬
- ‫- טוב. - קח אותם מכאן.‬
- ‫- אדוני. - אדוני.‬
‫מה... מה העניין?‬
‫לאן אתם לוקחים אותי? בבקשה תגידו לי.‬
‫בטח, אבל בואי איתנו, בבקשה. נספר לך הכול.‬
‫קאנפור‬
‫היום באזור פאנג'ים שבגואה,‬
‫מחבל נהרג בניסיון לברוח מהמשטרה.‬
‫לפי המשטרה, הבחור הזה עבד עבור המוג'אהדין ההודי.‬
‫הוא היה מעורב בפיגועים בדלהי, באחמדאבאד, בג'איפור ובפיגוע היום בגואה.‬
‫משטרת גואה סירבה למסור מידע נוסף.‬
‫לפי מידע מכתבינו שהיו במקום,‬
‫האיש נהרג אחרי שנפגע מרכב שטח.‬
‫ראש היחידה ללוחמה בטרור בגוג'ראט, טארה שטי...‬
‫הלו? תחנת המשטרה?‬
‫המשטרה הרגה היום מחבל בגואה.‬
‫זה היה הבן שלי...‬
‫חמש עשרה שנים קודם לכן‬
- ‫- פופקורן? - כן.‬
‫בבקשה, תירגעו. תקשיבו לי.‬
‫מהומות משתוללות בחוץ.‬
‫תקשיבו לי. כולכם...‬
‫באמת פרצו בחוץ מהומות.‬
‫בבקשה תחזרו הביתה בריאים ושלמים. תקשיבו לי.‬
‫בואו נלך, קדימה. מהר. בואו נלך.‬
‫תהרגו את המנוולים!‬
‫חיפשתי אתכם, חבר'ה.‬
‫יש מהומות בכל רחבי העיר. קדימה, תיכנסו מהר. תזדרזו, תזדרזו.‬
‫תזדרזו!‬
‫אחי.‬
‫אבא... דוד, מה זה?‬
‫זה שום דבר, בן. הכול יהיה בסדר. הכול.‬
‫זה בסדר.‬
‫אבא, מה קורה?‬
‫אבא.‬
‫הצילו!‬
‫זראר, אתה בסדר?‬
‫דוד.‬
‫תהרגו אותם!‬
‫דוד.‬
‫דוד, אנחנו יורדים כאן?‬
‫תקשיב, נאסר. תוודא שזראר וסיקו יישארו בפנים.‬
‫תטפל פה בכול. אני אבדוק את המפעל.‬
‫אני אלך למפעל, אחי.‬
- ‫- תישאר כאן עם המשפחה. - אמרתי לך שאני הולך.‬
- ‫- תקשיב לי. - בסדר, תקשיב.‬
‫קח את המסמכים החשובים ואת הכסף מהכספת.‬
‫בסדר.‬
‫עדנאן ופייסל ישנים במפעל. תחזיר אותם אם תוכל.‬
‫בסדר.‬
- ‫- שמור על עצמך. להתראות. - טוב.‬
‫זראר.‬
‫שכחת את השוקולד שלך.‬
‫תזכור לחלוק אותו עם סיקו, בסדר? אני אחזור בקרוב.‬
‫תענה.‬
‫שמעת משהו?‬
‫אח, המפעל שלך עולה באש.‬
- ‫- בוא מהר. - מה?‬
‫בואו נלך.‬
‫זראר, עצור. עצור, זראר.‬
‫אימא.‬
‫אלוהים.‬
‫זראר.‬
‫בוא הנה.‬
‫בשם אללה הרחמן והרחום‬
‫זראר, חכה.‬
‫לאחרונה אתה מגיע בכל יום. אני שמח לראות את זה.‬
‫אני אוהב להקשיב לך.‬
‫אתה הבן של אנסארי, נכון?‬
‫אתה מכיר את אבא שלי?‬
‫לא כל כך,‬
‫אבל דודך נאסר היה חבר קרוב שלי.‬
‫אתה בטח מתגעגע אליו, נכון?‬
‫מאוד.‬
‫גם הדוד שלך היה מגיע למסגד לעיתים קרובות.‬
‫גם הוא אהב להקשיב לי. בדיוק כמוך.‬
‫הוא היה נשמה טובה.‬
‫מעולם לא איחל רע לשום אדם,‬
‫ובכל זאת הם הרגו אותו.‬
‫למה?‬
‫כי הם חשבו שהדוד שלך חלש, בן.‬
‫לפי דעתי, הם חושבים שכולנו חלשים.‬
‫אני לא חלש.‬
‫כן, אימא. הוא היה רק בן 22. הוא היה יכול להיות כל דבר שרק היה רוצה.‬
‫איך מוליכים ילדים שולל בשם הדת?‬
‫הרגע ראיתי את זה בטלוויזיה. זה נורא.‬
‫ההורים שלו בדרך. אני לא יודע איך הם יגיבו.‬
‫אני רק מתפללת לאלוהים‬
‫שייתן להוריו את הכוח להתמודד בזמנים קשים כאלה.‬
‫כן.‬
- ‫- המפקד. - אימא, נדבר אחר כך. ביי.‬
‫ההורים של זראר וסיקו הגיעו לכאן מקאנפור.‬
‫סיקו!‬
‫מספיק.‬
‫זראר וסיקו לא היו כאלה, אדוני.‬
‫הם היו ילדים נהדרים.‬
‫הם רצו לתת להוריהם את כל העולם.‬
‫אז איך זה קרה?‬
‫הפוליטיקה שתלה‬
‫כל כך הרבה שנאה, אדוני,‬
‫שהכול הפך לנפיץ.‬
‫מתי דיברת עם הבנים שלך בפעם האחרונה?‬
‫ביום‬
‫שבו הם יצאו עם דם בעיניהם,‬
‫עם שנאה בליבם‬
‫ועם משאלת מוות,‬
‫זה היה הסוף.‬
‫התכחשנו אליהם באותו יום.‬
‫ראנה, תסיים עם הניירת במהרה,‬
‫ותן להם לקחת את הגופה.‬
‫אין צורך.‬
‫אדוני, מבחינתנו הם מתים כבר מזמן.‬
‫היום רק מצאנו את הגופה.‬
‫הם בגדו במשפחה שלנו.‬
‫הם בגדו במדינה שלנו, אדוני.‬
‫אין לנו שום קשר אליהם.‬
‫אנחנו לא רוצים אותה.‬
‫אנחנו לא רוצים.‬
‫אדוני,‬
‫אלה מפלצות כמו רפיק‬
‫שמוליכות שולל את ילדינו הטובים והתמימים,‬
‫וככה הם מסיימים.‬
‫אל תחוס עליהם, אדוני.‬
‫לא משנה של מי הדם שנשפך במלחמה,‬
‫תמיד האימא היא זו שבוכה.‬
‫האם זה החתן שלך?‬
‫כן.‬
- ‫- מה קורה? האם הכול בסדר? - איפה הוא?‬
- ‫- למה את שואלת עליו? - איפה הוא?‬
‫מאז החתונה הוא חי‬
‫עם הבת שלי בדרבאנגה.‬
‫דרבאנגה.‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬