Papa!
Saps com fer per guanyar totes les partides?
No falla mai.
No has de ser un geni per dominar el tauler d'escacs.
Només cal donar-li a l'oponent l'oportunitat de cometre errors
i aprofitar-te'n.
Que l'adversari senti
que només pot fer una cosa.
Igual que a la vida.
Qui domina determina el que passarà.
Qui abandona les armes
mor.
La supèrbia és el primer dels set pecats capitals.
Però és una de les emocions més útils que hi ha.
La supèrbia indica estatus.
La gent reacciona a l'estatus com a cap altra cosa.
Cada persona té un lloc al món, com les peces dels escacs.
Els peons poden lluitar tota la vida per ser reis,
però només els que han nascut reis
saben què significa realment la posició.
Ets poderós.
És l'objectiu del joc.
Però també ets vulnerable.
LYDIA Demà, 20:30
Per mantenir la posició,
has de fer avançar les peces amb determinació.
Als Beaufort ningú no ens dona ordres.
Ni el director ni, per descomptat, la Ruby Bell.
Tens música nova, Percy?
Et ve de gust un clàssic?
MAXTON HALL UN MÓN ENTRE NOSALTRES
BASADA EN LA NOVEL·LA SAVE ME, DE MONA KASTEN
Tots sabem que la festa de benvinguda no va anar com volíem.
I et quedes curta.
Però no va ser culpa nostra.
És igual això. El que importa
és fer una gala de donacions perfecta.
Sense incidents.
Per cert, en James no hauria de ser aquí?
Com més lluny estigui d'aquesta reunió, millor.
Comencem?
Molt bé! Fora!
Bloquegeu i continueu. Passeu-la per terra.
- Per terra. Molt bé. - Som-hi.
Gira-la. Bé. Canvieu al costat dret.
Beaufort!
Què hi fas, aquí?
Si no ho sap, és que ho estic fent fatal.
Estàs suspès per la teva gracieta a la festa de benvinguda.
- Te n'has oblidat? - I què farà en Lexington? Expulsar-me?
Potser a tu no, però a mi sí.
Si no vas al comitè,
és el meu cap el que rodarà.
L'has espifiat, Beaufort.
Aquest trimestre no jugaràs.
Està de conya, no?
Em sap greu, James.
No puc fer-hi res.
La meva família finança aquest lloc.
Des dels uniformes fins al lloguer. En Lexington no em pot tocar.
James.
L'ordre de suspensió
ve del teu pare.
Si vols controlar el món que t'envolta, has d'entendre una cosa:
si ho permets,
perdràs el control tan ràpid com el vas aconseguir.
Molt bé, nois. En posició. Continuem.
I com reacciones a una situació així
defineix si ets dels guanyadors o dels perdedors.
Vinga, va. No us adormiu. A jugar!
Què volies? Va ser massa, fins i tot sent tu.
Mai no li ha importat mentre actuï com ell vol fora de l'escola.
Ningú no et va obligar a espatllar la festa.
Ella sí. Qui es pensa que és?
Parla amb el papa. T'ajudarà. Ets el seu fill.
Parlaré amb ell. La Ruby Bell es penedirà d'haver posat un peu a l'escola.
No la provoquis. Tinc sort que encara no hagi badat boca.
Es pensa que ha guanyat.
Clarament, no té ni idea amb qui s'ha ficat.
No em guanyarà.
El papa n'estaria orgullós.
Fer que l'adversari pensi que només pot fer una cosa, oi?
Ves amb compte.
- No coneixes aquesta noia. - Faria el que fos per entrar a Oxford.
El comitè és la seva manera d'entrar-hi.
L'últim cop vam parlar molt d'elegància i simplicitat.
Però la temàtica "blanc i negre" promet molt més.
Llum i ombra.
Veritat i mentida. El bé i el mal.
Ahir vaig estar treballant fins les 3:00
fent el disseny del cartell. Aquí el teniu.
Vaja.
Gràcies per tota aquesta feinada.
De debò?
El tema per a la gala és "blanc i negre"?
Algun problema, Beaufort?
Serà el teu funeral, no el meu.
No volies impressionar en Lexington perquè et fes la recomanació?
Ja que arribes tard, almenys tingues la boca tancada.
En Lexington vol que m'involucri en la teva feina.
Li deu haver agradat la idea dels strippers.
- No necessitem prostitutes. - Almenys la gent encara en parla.
Tens res productiu a dir o ja et podem ignorar?
Potser. Només m'has de preguntar.
Ho acabo de fer.
No m'agrada el teu to.
- És un to normal. No pares de queixar-te. - Almenys algú et diu la veritat.
I t'estem molt agraïts.
Què us sembla el cartell d'en Kieran?
El vestíbul principal és perfecte per a una festa victoriana.
El codi de vestir serà clàssic i decadent.
Decorarem les taules com a l'època, amb tovallons de randa.
Només espelmes. Conec una orquestra de música victoriana.
- No estem debatent el tema. Ja el tenim. - Quin? Aquest?
Imagineu-vos els vestits victorians.
- Espelmes. - No podem refer tota la festa.
Ja hem demanat mostres i tenim un menú.
El cartell s'ha d'imprimir ja.
Perdona, em pensava que volíem organitzar la millor festa possible.
Has portat un cartell també?
Puc?
Què és això?
Una dona amb un vestit victorià. Per al codi de vestir.
Posarem un collage maco al voltant, perquè sembli menys hitchcockià.
Estàs molt callada, Ruby Bell.
D'acord.
Qui està a favor de la idea victoriana?
Comptem els qui s'hi oposen?
I les disfresses de lloguer de Haddington?
Amb un vestit seu semblava l'Elsa de Frozen després d'una inundació.
No podem posar un vestit de polièster al cartell.
Què?
Beaufort és una de les marques de luxe més antigues.
La seva col·lecció té centenars d'anys d'antiguitat.
- Primera. - Jo.
- Per mig segon. - Lin, sisplau.
A qui li toqui el tap
ha de parlar amb en Beaufort.
Bona feina. Tens una gran capacitat de lideratge.
Teniu vestits victorians a la vostra col·lecció?
Crec que sí. Moltes coses maques. Molt valuoses.
Voldríem fer-los fotos per al cartell.
És molt bona idea.
Podries demanar permís per veure la col·lecció?
No puc. Ho sento.
No vols.
Vulgui o no, Ruby Bell, la meva resposta no canvia.
Però segur que una líder tan bona com tu trobarà una solució.
La segona és bona, amb el somriure.
Si surts somrient a totes.
Sí, però hi ha somriures i somriures.
Ho sabries si haguessis flirtejat.
Han sortit bé. Gràcies.
Què és això del vestit victorià?
Que en sou, d'elegants.
Necessitem un vestit victorià autèntic per al cartell.
D'aquí menys de dos dies. Coneixes cap botiga que...?
Que vengui vestits victorians?
- A Gormsey? - Ets un geni de la moda. Creia...
T'ho repeteixo: vestits victorians autèntics a Gormsey?
Tens raó.
Això no sortirà bé.
Tant de bo conegués una sastressa amb moltíssim talent.
Sí.
Te'n faré un.
- Dos dies. És bufar i fer ampolles. - De debò?
No, esclar que no.
No és factible. Ni de conya.
No per demà passat.
Té.
Començar de zero seria una bogeria.
Vull dir, si tinguéssim un vestit que poguéssim fer servir com a base,
cosir-li un cosset i una faldilla...
La faldilla podria portar cua, si trobo una mica de tul.
El podria cosir a la cintura, el cosset.
Crec que tinc un fil de plata increïble en alguna banda. Quedaria genial amb el...
- Sabies que no podria dir que no. - Jo no he dit res.
Agafaré la màquina de cosir. Tu fes cafè.
Avui no dormiré.
Però què és això? El meu fill dempeus tan d'hora?
Volia fer exercici abans d'anar a classe.
Ah, sí? Una carrera fins al banc.
Sí!
- T'he deixat guanyar. - Ja.
- T'he deixat guanyar. - Pots mentir tot el que vulguis,
però val més que la pròxima vegada sigui veritat.
He de tornar al camp de lacrosse.
Tots estem molt ocupats
preparant la recepció dels inversors i la presentació de la nova línia.
I sobretot tu, que ets la cara de Young Beaufort.
Estem a punt de guanyar el tercer títol consecutiu.
No ha passat mai en la història de Maxton Hall.
No em sorprèn. És un esport de dones.
Parlaràs amb el director o ho faig jo?
Sisplau, papa.
És el meu últim any.
Tot el que la vida ens posa al camí
s'ha de veure com una pràctica per als moments realment importants.
Els moments que definiran el nostre futur.
I el primer d'aquests moments és la recepció.
T'hi concentraràs a fons i ho faràs perfectament.
La imatge de l'empresa depèn de tu.
Igual que la imatge de tota la família.
A més, crec
que hem trobat una nova activitat atlètica perquè facis exercici.
El pròxim cop, espero que guanyis.
No!
Sí, només estem mirant.
Gràcies.
Només estem mirant.
No, és impossible, tenim, sobretot...
Té bon aspecte.
- Quines ganes de veure la nova col·lecció. - Sí.
Estimats convidats i amics,
aquest rellotge pertanyia al meu quadravi,
que va fundar Beaufort fa 125 anys.
Crec que estaria orgullós de veure que hem arribat tan lluny.
Del seu taller humil
va créixer una empresa internacional de tradició duradora,
que ha definit el panorama de la moda de luxe durant dècades.
No només amb les peces icòniques que fabriquem,
sinó també amb projectes de sostenibilitat líders del mercat,
de què estem molt orgullosos.
Beaufort sempre ha estat i és un negoci familiar,
fins avui.
Per això, m'omple d'orgull
donar la paraula al meu meravellós fill, en James,
que us explicarà per què som aquí avui.
James.
Som testimonis d'un moment molt important.
Beaufort expandeix el seu imperi.
Vestim monarques, presidents
i els empresaris més exitosos del món.
I ara, és moment
d'incloure en aquest cercle la següent generació.
Sobretot en un moment en què el món canvia tan ràpidament,
un món en què el jovent
es fa més responsable del seu propi destí.
Aquí teniu el futur de Beaufort.
Què en penseu?
Fem un brindis.
Per la nova generació de Beaufort.
Moderna. Noble. Dinàmica.
Mare meva, és preciós.
Sabia que ho podies fer.
Quan acabis amb el cartell, el posaré al blog.
Serà tot un èxit.
El pots planxar tu?
Em vull quedar inconscient durant deu hores.
Esclar. Ves a descansar.
Bona nit.
Gràcies, Em.
El vestit per al cartell va agafant forma.
Moltes gràcies, James. Ah, NO!
Mola! Uau!
Caram! Espectacular!
Ja que la idea és meva,
m'alegra veure que el comitè també hi ha aportat alguna cosa.
Per cert, com es diu la sastressa?
La feina és bona,
però la màquina de cosir sembla treta d'un abocador.
Quin paio més fastigós, arrogant...
No, no!
Ember, ha estat...
Ha estat un accident. Em sap greu.
Creus que encara el pots aprofitar?
Hola a tothom. Em dic Philippa Winfield.
- Però em podeu dir Pippa. - Et diria de tot, nena.
Quan estava preparant la meva inscripció a Oxford,
em va ajudar debatre certes preguntes amb els altres.
I és exactament el que farem en aquesta classe.
Podeu passar aquests fulls cap enrere? Gràcies.
Com vulguis, tio.
Podeu llegir la primera pregunta en veu alta, sisplau?
Sí.
"Si pots explicar les raons de les teves accions,
"vol dir que són racionals?"
Els sentiments també provoquen accions.
Quantes decisions emocionals prenem cada dia?
És estrany fer una distinció estricta entre emoció i racionalitat.
Com si el cap i el cor fossin mútuament exclusius.
Si actuo d'acord amb principis que considero racionals,
però em fan mal, són racionals les meves accions?
Aquí es veu clarament que els nostres principis són diferents.
No consideraria mai racional una acció que m'ha fet mal a mi o a algú altre.
Hi ha principis que s'apliquen universalment.
En diem axiomes.
Diguem que tens dues ofertes de feina.
A una paguen millor, però a l'altra creus que seràs més feliç.
La decisió racional és optar pel millor sou.
Sí, com cal esperar, la teva motivació són els diners...
Parles com si em coneguessis.
La gent no s'interessarà per tu si no tens diners.
Si et diuen això des que vas néixer,
és obvi que diràs que no importa res més.
És bastant lamentable.
Està bé debatre apassionadament, però res d'atacs personals, sisplau.
Esclar, perquè ets moralment superior a tothom.
No em penso que soc superior
i puc tractar els altres com a brossa.
Tu intentes controlar els altres sense diners. Et funciona?
- Em fas pena. - Nois, sisplau.
¿Vols passar-te la vida
representant una riquesa a la qual no has aportat absolutament res?
Amb tants diners, no et cal tenir idees pròpies.
La teva herència, les teves bromes. Només mostren que estàs buit.
I, per això, mai ningú no s'interessarà per tu.
Només pels teus diners.
Hem d'acordar què farem si la Ruby parla.
No crec que ho faci.
I, respecte al que hem de fer nosaltres, tots dos ho sabem des de fa temps.
No.
Si podem treure alguna cosa bona d'aquest incident,
és que no podem continuar així.
- No diguis això. - Hem anat massa lluny.
Tard o d'hora sortirà a la llum, d'una manera o una altra.
Passem desapercebuts fins que se n'oblidin.
Aviat acabaré l'escola.
- I després... - I després?
Creus que els teus pares m'acceptaran?
Al teu professor?
No vull que renunciïs al teu futur a Beaufort per mi.
Fa temps que no soc una opció per al meu pare.
Un periodista em va enganyar per sostreure'm informació.
Young Beaufort va ser idea teva.
Tu vas desenvolupar tot el concepte.
En Mortimer pot ser un pare de merda, però és un empresari intel·ligent.
No desaprofitarà el teu talent.
Tindràs la teva oportunitat. Ho sé.
Però nosaltres no.
Si tu ho dius.
Va!
Som-hi!
PERFIL VICTOR
Com em descriuries en tres paraules?
Ara mateix?
Què tal "semental sexy i sublim"?
Molt adequat.
Però amb falsa modèstia sols arribar més lluny a la vida.
Va tot bé?
El meu amiguet es fa el dur, així que estic buscant alternatives.
Però això no és res en comparació amb el teu drama.
O continuem fingint que el que va passar amb la Ruby a classe és normal?
No va passar res.
Aquella classe és inútil i tinc coses millors a fer.
Ja ho entenc.
Què?
T'ha tocat un punt feble, oi?
D'acord. Ja paro.
Però mai l'havia vist tan fora de control.
Coincidència?
Ruby.
Estàs molt pensativa. Va tot bé, reina?
No és res important.
No et preocupis.
Però tu estàs preocupada.
I el meu contracte de pare diu que jo també m'he de preocupar.
Algun cop has ferit tant algú que ha hagut de marxar?
Esclar.
Ruby,
tinc gairebé 50 anys.
He comès molts errors i he fet mal a persones.
És inevitable.
Però, per sort, això no et fa ser mala persona.
No?
No.
El que importa és que aprenguis dels teus errors
i te'n facis responsable.
Per què costa tant fer el correcte de vegades?
Bé,
se'n diu "correcte",
no "fàcil".
Li diràs al director que soc al camp al meu temps lliure?
Volia dir-te que tenies raó.
No et conec.
El meu comportament ha estat totalment fora de lloc.
No sé què em va passar, però...
Em sap greu.
La festa victoriana era la millor idea.
Esclar que ho era.
Com va amb el vestit?
No com ho havia planejat.
Què ha passat?
S'ha cremat.
- S'ha cremat? - S'ha cremat.
Probablement, el cartell serà millorable, però què hi farem.
No es pot guanyar sempre.
Molt bé.
Fins dilluns.
I saluda en Lexington de part meva.
Ei.
Vols jugar una mica per aclarir-te les idees?
Necessito un company i podríem anar a dinar després.
- D'acord. - D'acord.
Et cal un altre jugador?
Jugarem en parelles.
Potser un altre dia.
Vens?
Ves-hi, va.
Ja són aquí.
- Qui? - Els nostres contrincants.
En Harold Ellington està considerant invertir bastant en Young Beaufort.
És l'inversor final que necessitem.
Què hi fa, aquí, l'Elaine?
Si t'interessa la meitat que tu a ella,
podem matar dos pardals d'un tret.
El director de Beaufort Junior necessita algú adequat al seu costat.
I la germana del teu millor amic és perfecta.
És un plaer veure-us, com sempre.
- Sempre tan afalagador. - M'alegro de veure't.
Igualment.
Fa un dia perfecte per a un partit, oi?
- Hola. - Hola.
- Dos? - Sempre dos.
Un títol aristocràtic tan pur com el seu és difícil de trobar.
L'Elaine està boja per tu. No has de fer res.
Jo m'ocuparé d'en Harold. Tu gaudeix de l'espectacle.
Sempre he pensat que una partida només pot acabar de dues maneres:
victòria o derrota.
El teu rei aguanta o cau.
I un Beaufort sempre lluitarà fins al final per no caure.
Mai no havia considerat la tercera opció:
un empat, taules.
Que potser és precisament el moment en què dos reis es fan una reverència,
mostrant una vertadera grandesa.
El més petit de la família ara s'atreveix a anar al bassal.
Amb molt de compte, va avançant i explorant amb la trompa
i la mare l'observa sense que se n'adoni.
Els elefants del desert poden beure fins a 200 litres d'aigua al dia.
A la trompa d'un elefant adult hi caben fins a vuit litres.
Però la sequera...
Què?
Vaig al lavabo.
...aquests gegants grisos han de fer més de 70 km al dia
en condicions difícils.
He demanat accés a l'arxiu. Podem anar a Londres a veure'l. J.
Ho dius de debò? O m'assaltaran uns strippers a Londres? R.
Espera i ho veuràs. J. B.
Com anem a Londres? R. B.
El meu xòfer et passarà a recollir. J. M. B.
Que no tens 18 anys? No has tingut temps de treure't el carnet?
Per cert, quantes inicials tens? R. J. B.
Pel que sembla, tantes com tu. J. M. B.
Quan hi anem?
Què et sembla ara?
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu: Guillermo Parra